Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.

суддів: - Боймиструка С.В., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Созонюка Тараса Миколайовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненської обласної організації товариства сприяння обороні України про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до Рівненської обласної організації товариства сприяння обороні України про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - адвокат Созонюк Тарас Миколайович покликається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що місцевим судом зроблено помилковий висновок про те, що з моменту обрання нового складу обласного комітету на черговій ХХІІ звітно-виборній конференції обласної організації, яка відбулася 25.12.2014 року, закінчилися повноваження його попереднього складу, у зв'язку з чим закінчилися повноваження штатних працівників обласного комітету, чиї посади є виборними.

Зазначає, що як вбачається з протоколу ХХІІ звітно-виборній конференції обласної організації ТСО України ОСОБА_3 було переобрано членом обласного комітету.

Єдиний правомочний орган - Пленум Рівненського обласного комітету ТСО України не приймав рішення про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника голови товариства.

На посаду заступника голови Рівненської обласної організації товариства ________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/5523/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Тимощук О.Я.

Провадження № 22-ц/787/557/2016 Суддя-доповідач - Шимків С.С.

сприяння обороні України його було обрано 18 травня 2010 року без обов'язкової вказівки, що його обирають на строк до наступного Пленуму Рівненського обласного комітету ТСО України.

Трудовий договір з ним оформлено на невизначений строк згідно наказу № 29 від 18 травня 2010 року.

Не відповідає обставинам справи висновок суду про те, що прийняття одноголосного рішення про обрання одного заступника ОСОБА_7, а не ОСОБА_3, є згодою Пленуму обласного комітету ТСО України на його подальше звільнення з роботи.

Пленум обласного комітету ТСО України не приймав рішення про звільнення ОСОБА_3 з посади заступника голови Рівненської обласної організації ТСО України, а таке рішення було прийняте одноосібно головою Рівненської обласної організації ТСО України, який підписав наказ № 3 від 13.03.2015 року "Про звільнення ОСОБА_3.".

Наголошує на недоведеність того, що у Рівненській обласній організації ТСО України відбулися або відбудуться зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація, перепрофілювання організації, а тому проведена процедура його звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконною.

Відповідач, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, не запропонував йому іншу роботу на тому ж підприємстві, чим порушив гарантоване право його обов'язкового працевлаштування як ветерана товариства.

Рівненський міський суд помилково покликався на п. 4.8. Статуту РОО ТСО України, оскілки цим пунктом Статуту передбачено право вивести члена комітету із його складу в разі втрати довір'я, а не право звільняти особу із виборної оплачуваної посади.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що жодних порушень при розірвання трудового договору з ОСОБА_3 відповідачем допущено не було.

Такий висновок суду першої інстанції не повною мірою відповідає обставинам справи.

Як вбачається з постанови ІІ Пленуму Рівненського обласного комітету товариства сприяння обороні України (далі - ТСО України) 18 травня 2010 року, шляхом голосування членів комітету за пропозицією голови комітету, ОСОБА_3 обрано заступником голови Рівненської обласної організації ТСО України (а.с. 16).

На підставі вищезазначеного рішення ІІ Пленуму обласної організації ТСО України позивач розпочав виконання свої трудових обов'язків, що оформлено наказом № 29 від 18.05.2010 року та здійснено відповідний запис у його трудовій книжці (а.с. 17).

25 грудня 2014 року відбулася звітно-виборна конференція Рівненської обласної організації ТСО України. На першому організаційному пленумі новообраного обласного комітету прийнято рішення про обрання ОСОБА_7 заступником голови Рівненської обласної організації ТСО України (а.с. 101).

Рішення про переобрання ОСОБА_3 на посаду заступника голови Рівненської обласної організації ТСО України членами організаційного пленуму новообраного обласного комітету не приймалося.

У зв'язку з обранням заступником голови ОСОБА_7 головою обласної організації ТСО України видано наказ № 106 від 26 грудня 2014 року "Про скорочення штату", яким скорочено одну посаду заступника голови обласної організації (а.с. 19).

Наказом від 13.03.2016 року № 3 ОСОБА_3 звільнено з посади заступника голови обласної організації ТСО України у зв'язку із скороченням чисельності працівників, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 21).

За два місяці до звільнення, листом від 26.12.2014 року вих. № 07/199, ОСОБА_3 повідомлено про вивільнення його посади та припинення трудового договору із ним на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 20).

Рівненська обласна організація ТСО України у своїй діяльності керується Конституцією України, чинним законодавством, статутом ТСО України та статутом Рівненської обласної організації ТСО України (а.с. 41 зворот).

Згідно п. 4.3. статуту Рівненської обласної організації ТСО України вищими керівними органами обласної організації є конференції (а.с. 42 зворот).

Кількісний склад комітету визначають і обирають його загальні збори і конференції (п. 4.4. статуту Рівненської обласної організації ТСО України).

Вибори і звільнення голів організації та їх заступників проводяться із членів відповідних комітетів на пленумах цих комітетів. Вони можуть проводитися на альтернативній основі відкритим або таємним голосуванням. Рішення вважається прийнятим, якщо за кандидатуру проголосувало понад половину членів відповідного комітету, присутніх на пленумі (п. 4.7. статуту Рівненської обласної організації ТСО України).

Відповідно до п. 6.1. статуту Рівненської обласної організації ТСО України конференції обласної організації скликаються не рідше одного разу на п'ять років (а.с. 44).

З наведених положень статуту вбачається, що повноваження обраних до складу комітету осіб, голови організації, його заступників, а відтак і строк дії укладеного з ними трудового договору визначається строком на який було обрано комітет, крім випадків дострокового виведення з членів комітету, в порядку встановленому п. 4.8. статуту.

Згідно п. б ч. 4 Інструкції про порядок проведення виборів керівних колективних органів та голів організацій товариства сприяння обороні України, що затверджена постановою бюро ЦК ТСО України від 27.05.2010 року, вибори заступників голів організацій ТСО України проводяться на пленумах комітетів із членів цих комітетів відкритим або таємним голосуванням. Кількісний і персональний склад заступників визначається відповідним комітетом за пропозицією голови організації ТСО України. Звільнення заступників голови організації проводиться за ініціативою пленуму відповідного комітету організації, за яке проголосувала більшість членів комітету, які брали участь у пленумі (а.с. 94).

Таким чином у спірних правовідносин сторін вбачається строковий характер трудового договору, укладеного між ОСОБА_3 та Рівненською обласною організацією ТСО України, оскільки посада позивача є виборною, а трудові функції він виконує на період з якого його обрано членами організаційного пленуму новообраного обласного комітету Рівненської обласної організації ТСО України до наступного його такого переобрання на цю посаду.

Частиною 2 ст. 23 КЗпП України встановлено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

При укладенні трудового договору на визначений строк цей строк встановлюється погодженням сторін і може визначатись як конкретним терміном, так і часом настання певної події.

У даному випадку строк дії трудового договору визначається часом настання певної події, а саме часом переобрання позивача на посаду членами пленуму новообраного обласного комітету Рівненської обласної організації ТСО України.

У зв'язку з наведеним, припинення трудового договору з ОСОБА_3 мало відбутися на підстав п. 2 ст. 36 КЗпП України, яка передбачає як підставу припинення трудового договору закінчення строку його дії.

Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами трудових спорів", суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Отже, суду надане право змінити лише формулювання причин звільнення, а змінювати підставу звільнення за власною ініціативою суд не вправі.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ч. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз"яснено, що відповідно до статті 19 Конституції України, статті 1 ЦПК України та з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Оскільки законом прямо не встановлене право суду за власною ініціативою, без заявлення відповідної вимоги позивачем, змінити підставу звільнення, яка зазначена роботодавцем в наказі про звільнення, то в даному випадку суд не може змінити підставу звільнення, яка зазначена в наказі "Про звільнення ОСОБА_3." від 13.03.2015 року № 3 з п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

Зважаючи на те, що відповідачем неправильно обрано підставу звільнення ОСОБА_3, оскаржуваний ним наказ № 3 від 13.03.2015 року "Про звільнення ОСОБА_3.", в частині зазначення як підстави звільнення п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України не може бути визнаний законним.

Отже, позовна вимога ОСОБА_3 про визнання незаконним наказу № 3 "Про звільнення ОСОБА_3." від 13.03.2015 року, що виданий головою Рівненської обласної організації ТСО України Кошином С.М. підлягає частковому задоволенню, а такий наказ, в частині зазначення як підстави звільнення п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України підлягає визнанню незаконним.

Разом з тим, підстав для поновлення ОСОБА_3 на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу та заподіяної йому моральної шкоди судом не встановлено, оскільки звільнення позивача проведено за наявності для того законних підстав.

Виходячи з наведеного, решта позовних вимог ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Ураховуючи те, що судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3.

На підставі ч. 2 ст. 23, п. 2 ч. 1 ст. 36, п. 1 ч.1 ст. 40, ч. 3 ст. 235 КЗпП України, керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Созонюка Тараса Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10 липня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Рівненської обласної організації товариства сприяння обороні України про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним, в частині зазначення як підстави звільнення п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, наказ № 3 "Про звільнення ОСОБА_3." від 13.03.2016 року, що виданий головою Рівненської обласної організації товариства сприяння обороні України Кошином С.М..

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

З.М. Максимчук