Справа №672/206/16-ц
Провадження №2/672/128/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року Городоцький районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Мельник В.М.

при секретарі Стебло Л.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про тлумачення заповіту, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4 про тлумачення заповіту. Свої вимоги мотивує тим, що її мати ОСОБА_5 02 червня 2004 склала заповіт, в якому зробила слідуюче розпорядження : сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0375838, який видано на підставі рішення Городоцької РДА №164 від 22 квітня 1996 року заповіла ОСОБА_3 Однак, на час відкриття спадщини взамін сертифіката був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 029673 від 13 серпня 2008 року площею 1,1364 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, через це нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом без тлумачення змісту заповіту. За даних обставин позивач звернулася до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав оскільки вважає, що також має право на спадкування ? частини спірної земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, попередньо подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2, оголосивши заяву відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 липня 2011 року померла ОСОБА_5 - мати сторін. За життя ОСОБА_5 02 червня 2004 року склала заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, відповідно до якого вона заповіла ОСОБА_3 свій сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0375838, тобто своє право на земельну частку (пай).

У відповідності до інформаційного листа Відділу Держгеокадастру у Городоцькому районі Хмельницької області №1530/0/2-16 від 24 березня 2016 року ОСОБА_5 був виданий сертифікат на земельну частку(пай) серії ХМ № 0375838 від 04 лютого 2000 року. На підставі технічної документації із землеустрою ОСОБА_5 взамін сертифіката був виданий державний акт на право власності на землю серії ЯЕ № 029673 від 13 серпня 2008 року, відповідно до якого останній було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,1364 га , що розташована на території Лісоводської сільської ради і ця земля передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

При зверненні позивача в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (на земельну ділянку) після померлої ОСОБА_5 з тих підстав, що спадкоємець предявила державний акт на право приватної власності на землю, тоді як в заповіті спадкодавцем зазначено сертифікат на земельну частку (пай).

Встановлено, що ОСОБА_5 за життя на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 1,1364 га, це право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_5 на момент складання нею 02 червня 2004 року заповіту підтверджувалось сертифікатом, у відповідності до чинного на той момент законодавства (указів Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року та «;Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року), а тому в заповіті і було посилання спадкодавцем на цей Сертифікат.

В послідуючий час, у відповідності до вимог чинного законодавства, один правоустановчий документ було замінено на інший, тобто замість Сертифікату ОСОБА_5 було видано Державний акт на право приватної власності на землю ЯЕ № 029673 від 13 серпня 2008 року згідно якого останній було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,1364 га.

Заміна одно правоустановлюючого документу на інший не вплинула на право власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку, як і не відбулося жодних змін відносно самої земельної ділянки, а отже ця земельна ділянка і є спадковим майном за заповітом складеним ОСОБА_5 02 червня 2004 року.

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

Згідно ч.1,2 ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимоги однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення заповіту.

Аналогічні положення містить п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», який вказує, що при розгляді спору суд може ухвалити рішення про тлумачення змісту правочину лише на вимогу однієї або обох сторін правочину чи їх правонаступників, - в порядку позовного провадження.

Відповідно до п.17 розділу 10 Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, суд вважає доведеним, що саме вказану земельну ділянку ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3, а тому слід здійснити тлумачення змісту заповіту ОСОБА_5, вказавши, що згідно заповіту, посвідченого 02 червня 2004 року секретарем виконкому Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, зареєстрованому в реєстрі за № 73, ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,1364га, що розташована на території Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 029673 від 13 серпня 2008 року .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 1233,1256 ЦК України, ст. ст. 10,11,60, 212-215, 294 ЦПК України, , суд,-

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_5, посвідченого 02 червня 2004 року секретарем виконкому Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, зареєстрованому в реєстрі за № 73, наступним чином.

Тлумачити, що згідно заповіту ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 земельну ділянку площею 1,1364га, що розташована на території Лісоводської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, що належала їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 029673 від 13 серпня 2008 року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя