У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. 29 вересня 2003 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 2 500 грн щомісяця, починаючи стягнення з 14 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 та ухвалено в цій частині нове рішення по суті позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга в якій скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження зазначеного судового рішення.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані скаржником, є поважними.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та оскаржуваним судовим рішенням, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про стягнення аліментів у частці від заробітку, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) виходив з того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів про те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід або одержує такий дохід в натурі.

Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про стягнення аліментів у частці від заробітку.

Такі висновки суду є обґрунтованими, ґрунтуються на законі та доводами касаційної скарги не спростовані.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Поновити скаржнику строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович