Справа №592/9583/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1930/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19 липня 1997 року по 29 жовтня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дочку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка навчається на першому курсі факультету фінанси, банківська справа і страхування Сумського державного університету, Навчально-наукового інституту бізнес-технологій «УАБС» на денній формі навчання на бюджетній основі. Оскільки дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач працездатний і може надавати їй матеріальну допомогу, поросила суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів до досягнення дочкою 23 років.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на утримання дочки, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до закінчення нею навчання в Сумському державному університеті, Навчально-науковому інституті бізнес-технологій «УАБС», але не більше ніж до досягнення 23 років, починаючи стягнення з 19 жовтня 2016 року. Стягнуто з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому зазначає, що суд безпідставно врахував зміну сімейного стану відповідача та стан його здоров'я і дійшов до необґрунтованого висновку про те, що відповідач не може сплачувати аліменти на дочку в розмірі, більшому ніж 1/6 частина заробітку щомісячно.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, вищевказаним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 19 липня 1997 року до 29 жовтня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася дочка, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка в даний час навчається на першому курсі факультету фінанси, банківська справа і страхування Сумського державного університету, Навчально-наукового інституту бізнес-технологій «УАБС» на денній формі навчання на бюджетній основі (а.с. 3-4, 6, 9,13).

Відповідно до довідки Срібнянської селищної ради від 02 листопада 2016 року, ОСОБА_4 проживає із співмешканкою ОСОБА_6, яка має на утриманні 3-х неповнолітніх дітей (а.с. 22). Протягом жовтня 2015 року - серпня 2016 року відповідач отримував допомогу по безробіттю, з якої щомісячно утримувались аліменти на утримання неповнолітньої дочки (а.с. 25). Відповідач знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-ортопеда Срібнянської ЦРЛ з приводу хвороби хребта, що підтверджується копією відповідної лікарської довідки (а.с. 23).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка сторін, ОСОБА_5, потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням, яку відповідач може надавати щомісячно в розмірі 1/6 частини своїх доходів.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи та можливість їх захисту в обраний позивачем спосіб.

Статтею 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з розясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_7, яка продовжує навчання та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, ОСОБА_3 вправі звернутися до суду лише після досягнення нею повноліття.

Проте, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та, стягуючи з відповідача на підставі ст. 199 СК України аліменти на утримання дочки, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на день звернення із позовом до суду та ухвалення оскаржуваного рішення, дочці сторін не виповнилося 18 років, тобто вона була неповнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 9).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у відділі державної виконавчої служби Срібнянського районного управління юстиції на виконанні знаходиться виконавчий лист Ковпаківського районного суду м. Суми про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, до досягнення нею повноліття (а.с. 10).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про те, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту. Підстави для застосування приписів ст. 199 СК України були відсутні.

З огляду на те, що під час апеляційного розгляду справи встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги, а тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у звязку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -