Справа № 565/33/16-ц
Провадження № 2/565/124/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Ковтуновича М.І.,

при секретарі судового засідання Ломазі С.О.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_4 про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини ОСОБА_5, 16.01.2010р.н.

Позов обґрунтовується тим, що 08.08.2009р. сторони уклали шлюб, однак через декілька тижнів в силу різних причин перестали проживати разом та вести спільне господарство. 16.01.2010р. у позивача та відповідача народився син ОСОБА_5

Рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради від 28.10.2010р. визначено спосіб участі відповідача, який проживав окремо від дитини, у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5

Відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28.02.2011р. шлюб сторін розірваний, а сина ОСОБА_5 залишено на виховання матері до досягнення ним повноліття. За рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 12.02.2014р. з відповідача стягнуто аліменти у користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 500грн. щомісячно.

ОСОБА_1 покликається, що після народження дитини, відповідач демонстрував пасивну поведінку щодо виконання батьківських обовязків, знехтував обовязок забрати дитину з пологового будинку. Крім того, відповідач не приділяє належної уваги до сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, достатнього матеріального забезпечення не надає, не дарує подарунків, не ініціює спілкування з дитиною, не бере добровільної участі у додаткових витратах на сина.

ОСОБА_4 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі у вихованні дитини, в якому просить зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_4 з сином ОСОБА_5, визначивши такі способи участі ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_5: побачення щотижня в суботу та неділю з 15.00 год. до 18.00 год. поза межами місця проживання дитини та можливістю відвідування спільно з дитиною громадських місць відпочинку; спільний відпочинок під час літніх канікул протягом 12 днів без присутності матері та з можливістю вивозити сина за межі міста проживання з обовязковим попередженням матері дитини про місце відпочинку; необмежене спілкування з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

Зустрічний позов обґрунтовується тим, що за час перебування в шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5, 16.01.2010р.н. Майже відразу після народження сина ОСОБА_1 почала створювати перешкоди для зустрічей батька з сином, тому 28.10.2010р. за зверненням ОСОБА_4 виконавчим комітетом Кузнецовської міської ради Рівненської області прийнято рішення «Про визначення способу участі батька ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5О.». Покликається відповідач, що ОСОБА_1, нехтуючи вимогами законодавства, створює ОСОБА_4 усілякі перешкоди для його участі у вихованні сина, зокрема, не надає можливості зустрічатися та спілкуватися з сином.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала повністю позов про позбавлення відповідача батьківських прав, а зустрічний позов про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини повністю не визнала. З її пояснень слідує, що після двох тижнів проживання в шлюбі відповідач сказав, що дитина, якою була вагітна ОСОБА_1, не його і залишив позивача. ОСОБА_1 після одруження розповіла ОСОБА_4, що відповідач не є батьком дитини, якою вона вагітна. Після року перебування в шлюбі, сторони розірвали шлюб і не спілкувалися між собою. Протягом шести років відповідачу було відомо, що ОСОБА_5 не його син. Відповідач не цікавився дитиною, за весь час із ОСОБА_5 бачився 5-10 разів, не було побачень із дитиною в час, що визначений рішенням виконавчого комітету Кузнецовської міської ради. Бувало, що відповідач міг запитати в мережі «Вконтакті» як дитина, а позивач відповідала окей і це задовольняло ОСОБА_4 В розмові із сином ОСОБА_1 обходила тему батька, не налаштовувала дитину проти відповідача. Був випадок, коли ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_4 і сказав, що це його тато. Зараз син боїться відповідача, оскільки він його налякав у садочку. Причиною невиконання ОСОБА_4 батьківських обовязків позивач вважає те, що відповідач завжди знав, що він не є батьком ОСОБА_6. Із пояснень позивача видно, що вона не чинила перешкод відповідачу в спілкуванні з сином. Також зазначала, що згідна, щоб ОСОБА_4 бачився із ОСОБА_5 у визначені години в її присутності чи присутності її батька, оскільки ОСОБА_5 був наляканий відповідачем. При таких обставинах позивач вважає неможливим одразу вирішувати питання про надання права відповідачу забирати дитину на тривалий час. Згодом, при позитивній динаміці відносин, вважає таке можливим.

Відповідач ОСОБА_4 позову про позбавлення його батьківських прав не визнав повністю та підтримав повністю зустрічний позов. Згідно із його поясненнями, наданими суду за правилами допиту свідків, вбачається, що приблизно на 6-7 місяці вагітності від ОСОБА_1 ОСОБА_4 дізнався, що дитина не його. На цьому грунті між сторонами виникло непорозуміння. Позивач під час вагітності говорила, що батьком дитини є чоловік на імя Максим із м.Луцьк. Це призводило до панічних настроїв ОСОБА_4 Відповідач приїжджав до пологового будинку забирати позивача з дитиною. Приблизно, коли дитині виповнився рік, до ОСОБА_4 зателефонувала ОСОБА_1 і повідомила, що її мати вигнала з дому. Відповідач пропонував продовжити спільне проживання, але позивач відмовилася. Сумніви щодо батьківства у ОСОБА_4 були приблизно до пятирічного віку ОСОБА_5. Відповідач вважає себе батьком ОСОБА_6, дитина схожа на нього і сумніву щодо батьківства вже немає. При необхідності погоджується на проведення на цей предмет експертизи. Відповідач хотів бачитися, спілкуватися із сином, але йому були перешкоди у виконанні батьківських обовязків з боку ОСОБА_1 та її матері. З цих питань він звертався до виконавчого комітету Кузнецовської міської ради. ОСОБА_4 зазначає, що сплачував аліменти. Він приходив до сина у дитячий садок і спілкувався з ним. ОСОБА_6 запитував чому відповідач не приходить до нього. ОСОБА_4 заявляє, що любить сина, хоче спілкуватися з ним, однак доки в суді є не вирішеним цей спір не може бачитися із сином. Востаннє зустрічався із ОСОБА_5 в січні 2016р.

З пояснень представника органу опіки та піклування ОСОБА_3 вбачається, що між сторонами є непорозуміння щодо участі батька у вихованні дитини, відповідачу в цьому були перешкоди. Позивач заявляла представникам служби у справах дітей про те, що ОСОБА_5 не знає відповідача. Однак, при спілкуванні із сторонами мав місце факт, коли ОСОБА_5 підтвердив, що він знає ОСОБА_4, як свого батька, і підійшов до нього, поцілував та сів на руки. Відповідач повідомляв, що у нього немає можливості зустрічатися із сином, оскільки, коли він буває в м.Кузнецовськ і хоче зустрітися з дитиною, то ОСОБА_1 та її мати чинять в цьому перешкоди. Представник органу опіки та піклування вважає, що в інтересах дитини буде відмовити в позові про позбавлення батьківських прав та визначити час спілкування батька з сином так, як це запропоновано у висновку органу опіки та піклування.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника органу опіки та піклування, показання свідка, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку про відмову повністю в задоволенні позову щодо позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав та про задоволення зустрічного позову частково.

Судом із копії свідоцтва про народження серії 1-ГЮ №120212, враховуючи, що зазначені в ньому фактичні дані визнані сторонами, встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5, 16.01.2010р.н. Сторонами також визнається, що шлюб між ними був розірваний 28.02.2011р. та 12.02.2014р. присуджено до сплати аліменти на утримання дитини із відповідача в користь ОСОБА_1 Довідкою відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції підтверджено, що станом на 27.01.2016р. є переплата аліментів у сумі 906, 50 грн.

Відповідач ОСОБА_4 проживає окремо від сина ОСОБА_5 Відповідно до рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради №247 від 28.10.2010р. визначено участь батька ОСОБА_4, який проживає окремо від дитини, у вихованні та спілкуванні з ним таким чином: дозволено батькові бачитись з дитиною щотижня у суботу та неділю з 15 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв., за попередньою домовленістю з матірю дитини і в її присутності.

З показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що в період з 01.09.2015р. до 10.12.2015р. вона була вихователем у групі, яку відвідував ОСОБА_5 За цей час батько ОСОБА_4 двічі відвідував сина та спілкувався з ним, приносив сік, фрукти, купив дитині мяча. Після спілкування з батьком ОСОБА_6 був у піднесеному настрої, щасливий, переповнений позитивними емоціями. Свідок бачила, що спілкування батька з дитиною було на користь дитині. Однак, бабуся ОСОБА_5, довідавшись про зустріч відповідача із сином, вчинила сварку, скаржилася на свідка ОСОБА_7 Після цього свідок зателефонувала до ОСОБА_4 та попросила, щоб він більше не приходив до дитини у садок.

Відповідно до ст.164 ч.1 п.п.1, 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Суд вважає, що під час зясування обставин справи не доведено доказами, що з боку ОСОБА_4 мало місце залишення дитини в пологовому будинку або має місце ухилення відповідача від виконання обовязків по вихованню дитини.

Сама позивач стверджує, що при спілкуванні в мережі інтернет із нею відповідач запитував про дитину.

Присуджені аліменти позивач сплачує.

Згідно із висновком виконкому Кузнецовської міської ради від 30.03.2016 року орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав щодо сина ОСОБА_5

При дослідженні обставин справи суд встановив, що істотним чинником, що впливав на відносини ОСОБА_4 із сином ОСОБА_5 стало те, що сама позивач ОСОБА_1 заклала відповідачу сумнів щодо його батьківства відносно сина ОСОБА_6. Тривалий період невизначеності в цьому питанні, з урахуванням неприязних відносин між батьками дитини в сукупності призвели до віддалення батька і сина. Однак, як видно, ОСОБА_4 добивався участі у вихованні дитини, про що свідчить винесення органом опіки та піклування рішення №247 від 28.10.2010р. за його зверненням. Даних про ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків суду не подано. Нелогічними та суперечливими обґрунтуванням розглядуваного позову є також твердження позивача про те, що ОСОБА_4 не є батьком ОСОБА_6.

Отже, в задоволенні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав слід відмовити.

При вирішенні зустрічного позову суд керується тим, що відповідно до ст.153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За нормою ч.2 ст.157 СК той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно із нормою ст.159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Окрім вищезазначеного рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради №247 від 28.10.2010р. обставини про наявність перешкод відповідачу в спілкуванні із дитиною вбачаються із показань відповідача ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7, що не спростовані іншими доказами, а отже, покладаються в основу судового рішення.

Тому, виходячи із доводів сторін, показань свідка, пояснень представників сторін та органу опіки і піклування, досліджених письмових доказів, суд, з урахуванням неприязних особистих відносин між сторонами, ненадання можливості суду заслухати думку дитини в цій справі, вважає достатніми здобуті дані для висновку, що із боку позивача ОСОБА_1, з якою проживає дитина, мають місце перешкоди відповідачу в спілкуванні з дитиною і невиконання у повній мірі та належно рішення органу опіки та піклування №247 від 28.10.2010р. «Про визначення способу участі батька ОСОБА_4 у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною ОСОБА_5О.».

Відповідно до висновку виконкому Кузнецовської міської ради Рівненської області, затвердженому рішенням №98 від 30.03.2016р., вбачається, що, захищаючи інтереси дитини, доцільно визначити участь батька ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5 таким чином: дозволити батькові бачитись з сином: у другі та четверті вихідні дні місяця з 15.00 год. до 18.00 год. поза межами місця проживання дитини та з можливістю відвідування громадських місць відпочинку; проводити спільний відпочинок влітку продовж 30 днів без присутності матері та можливістю вивозити сина за межі міста Кузнецовськ з обовязковим інформуванням матері дитини про місце відпочинку; необмежено спілкуватися з сином особисто засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку.

Суд, при визначенні способу участі ОСОБА_4 у вихованні сина та спілкуванні з ним, враховує висновок органу опіки та піклування, вік дитини і перебування сина під виховним впливом матері та його ставлення до батька, думки батьків щодо можливостей розвязання спору. Зокрема, переконливими є твердження ОСОБА_1 про те, що дитина мало знає батька, а тому для забезпечення сприятливої обстановки зустрічі та спілкування батька із дитиною можливою є присутність при цьому матері. Тому, слід визначити відповідні години зустрічей у другі та четверті вихідні дні місяця. При такому способі участі батька у вихованні дитина матиме можливість у інші вихідні дні бути із матірю, яка працює за кордоном і теж повинна мати можливість проведення часу у вихідні дні з дитиною. Зважаючи на тривалу відсутність спілкування батька із сином, суд на даний момент, вважає передчасною можливість визначення тривалого спільного проведення ними відпочинку. У разі налагодження стабільних позитивних відносин між батьком і дитиною, тоді, в разі, якщо це відповідатиме інтересам дитини, можливим буде вирішення даного питання самостійно. Щодо спілкування відповідача із дитиною іншими засобами, то це слід дозволити, виключивши лише час, призначений для відпочинку (сну) дитини із 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв.

Отже, зустрічний позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, враховуючи, що зустрічний позов задоволений частково, в частині, що не підлягає чіткому арифметичному рахунку, то понесені відповідачем судові витрати у виді сплати судового збору в сумі 551, 20 грн. мають бути розподілені між сторонами порівну і з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_4 необхідно стягнути 275, 60 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав щодо дитини ОСОБА_5, 16.01.2010р.н., через безпідставність вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_4 в спілкуванні із дитиною ОСОБА_5, 16.01.2010р.н. і визначити такий спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні дитини ОСОБА_5: дозволити ОСОБА_4 спілкуватися з дитиною ОСОБА_5, - у другі та четверті суботи і неділі кожного місяця із 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. поза межами місця проживання дитини та з можливістю відвідування з дитиною громадських місць відпочинку, зобовязавши ОСОБА_1 забезпечити можливість дитині ОСОБА_5 зустрітися із ОСОБА_4 у визначений цим рішенням час за місцем проживання дитини ОСОБА_5 За бажанням матері ОСОБА_1, під час зазначеного спілкування батька ОСОБА_4 із дитиною ОСОБА_5, вона може бути присутньою при їх спілкуванні. Дозволити ОСОБА_4 спілкуватися щоденно з дитиною ОСОБА_5 (за винятком нічного часу із 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. та ранкового часу до 07 год. 00 хв.) засобами телефонного, електронного, поштового та інших видів звязку, що забезпечують дистанційне спілкування.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, через безпідставність.

Стягнути із ОСОБА_1 у користь ОСОБА_4 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 (шістдесят) копійок судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я :