АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1071/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Хмельницької міської ради про усунення перешкод та визначення порядку користування земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом до відповідачів, вказувала, що вона та відповідач ОСОБА_2 успадкували після своїх батьків будинковолодіння по провулку 2-ий Мирний, 15 в м. Хмельницькому. За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2012 року це будинковолодіння, що складалося з двох житлових будинків, розподілено в натурі і фактично сформовано два обєкти права власності - їй виділено у власність житловий будинок А-1 по провулку 2-ий Мирний, 15 в м. Хмельницькому, а ОСОБА_2 - житловий будинок Б-1 по провулку 2-ий Мирний, 15/1 в м. Хмельницькому. Обидва житлових будинки знаходяться на земельній ділянці площею 0,10 га, яка в 1956 році була надана в користування їх батькові ОСОБА_3, а сьогодні належить до земель комунальної власності. Позивач має намір приватизувати половину цієї земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, але ОСОБА_2 не погоджується добровільно встановити межі чи спільно приватизувати ділянку.

З врахуванням уточнень позивач просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою по пр. 2-ий Мирний, 15 в м. Хмельницькому, встановивши порядок користування земельною ділянкою 0,10 га згідно плану землекористування та каталогу координат меж земельних ділянок, наданого суду: їй як власнику житлового будинку по пр. 2-ий Мирний, 15 в м. Хмельницький виділити частину земельної ділянки площею 0,0285 га, в межах лінійних промірів в поворотних точках довжинами: 8,14 м, 1,08 м, 8,66 м, 17,8 м, 16,73 м, 16,16 м та частину земельної ділянки площею 0,0140 га, в межах лінійних промірів в поворотних точках довжинами 20.31 м, 6,96 м, 0,47 м, 3,50 м. 6,49 м;

- ОСОБА_2, власнику житлового будинку по пр. 2-ий Мирний, 15/1 в м. Хмельницький, - виділити частину земельної ділянки площею 0,0425 га, в межах лінійних промірів в поворотних точках наступними довжинами: 26,25 м, 16,79 м, 24,49 м, 8,66 м, 1,08 м, 8,14 м;

для загального користування сторін виділити частину земельної ділянки площею 0,015 га в межах лінійних промірів в поворотних точках довжинами 42,90 м, 3,50 м, 0,47 м, 26,25 м, 16,16 м, 3,50 м.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду необґрунтованим через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. На думку апелянта, помилковим є твердження суду, що сторони не є власниками спірної земельної ділянки, а отже, позивачка не може вимагати ні усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, ні встановлення порядку користування нею. Судом не враховано, що у звязку з прийняттям спадщини після батька та матері 03.04.1998 року та 06.06.2006 року та набуттям права власності на житловий будинок, до сторін в силу ч. 1 ст. 120 ЗК України перейшло право власності на спірну земельну ділянку, на якій розміщено будинок.

Висновок суду про відсутність спору між сторонами вважає помилковим. Судом невірно викладено пояснення представника позивача, який лише вказував, що сторонами досягнуто згоди щодо варіанту порядку користування земельною ділянкою і не визнавав можливість вирішити спір в позасудовому порядку.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що сторони ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2Ф.)?що є рідними братом та сестрою, в порядку спадкування після свого батька ОСОБА_3, що помер 03.04.1998 року, та матері ОСОБА_4, яка померла 06.06.2006 року, набули право спільної часткової власності на домоволодіння по провулку 2-ий Мирний, 15 в м. Хмельницькому.

За рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2012 року вказане домоволодіння розподілено між ними в натурі і сформовано два обєкти права власності - ОСОБА_1 виділено у власність житловий будинок А-1 по провулку 2-ий Мирний, 15 в м. Хмельницькому, а ОСОБА_2 - житловий будинок Б-1 по провулку 2-ий Мирний, 15/1 в м. Хмельницькому. Обидва житлових будинки знаходяться на земельній ділянці площею 0,10 га, яка була надана в користування їх батькові ОСОБА_3 наказом по Зарічанському МТС від 12.03.1958 року, затвердженому рішенням виконкому Ружичнянської райради № 166 від 27.05.1958 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що до сторін в силу ч. 1 ст. 120 ЗК України перейшло право власності на спірну земельну ділянку, на якій розміщено будинок.

Так, вказана земельна ділянка не перебувала у власності батька сторін ОСОБА_3, відтак не могла перейти у власність його дітям у звязку з переходом права власності на житловий будинок.

В свою чергу норма ч. 1 ст. 120 ЗК України не врегульовує спірні правовідносини, тому не підлягає застосуванню.

Так, згідно з ст. 30 ЗК України 1990 року, що врегульовувала спірні правовідносини на час набуття права власності на частки у будинку сторонами в порядку спадкування після смерті батька 03.04.1998 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Згідно з ст. 67 ЗК України 1990 року розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у містах - 0,1 гектара.

Відповідно до п. 7 Розділу 10 "Перехідні положення" ЗК України 2001 року громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше чинним законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Виходячи зі змісту наведених норм закону, сторони зберігають право спільного користування земельною ділянкою площею 1000 кв.м, наданою первісному забудовнику (їхньому батькові ОСОБА_3Т.) по провулку 2-ий Мирний, 15 в м. Хмельницькому.

З огляду на це помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що право на цю земельну ділянку у сторін не виникло, оскільки вони її не оформляли. Разом з тим, це не вплинуло на правильність вирішення справи.

Так, як вбачається з плану земельної ділянки, відведеної ОСОБА_3, та затвердженому рішенням виконкому Ружичнянської райради № 166 від 27.05.1958 року, відведена земельна ділянка має форму прямокутника зі сторонами 50 м х 20 м (а.с.10).

Проте згідно долученого позивачем до позовної заяви кадастрового плану земельної ділянки (а.с.15) у фактичному користуванні сторін перебуває 1020 кв.м, що перевищує на 20 кв.м площу земельної ділянки, право користування якою перейшло до них в порядку спадкування. При цьому збільшилися лінійні проміри земельної ділянки у поворотних точках 20,26 м, 50,38 м, 20,23 м, 50,19 м.

З матеріалів справи не вбачається, що Хмельницька міська рада надавала позивачу та відповідачу ОСОБА_2 у користування чи у власність земельну ділянку площею 20 кв.м, якою вони фактично користуються без належних правових підстав.

При цьому з очевидністю сторони мають право на визначення порядку користування лише тією земельною ділянкою, якою користуються на законних підставах.

План землекористування із запропонованим позивачем порядком користування земельною ділянкою площею 1000 кв.м (а.с.60-62) не є допустимим доказом у справі, оскільки суперечить плану земельної ділянки, відведеної первісному забудовнику ОСОБА_3

Згідно з розясненнями пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов'язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Суд може не визнати угоду про порядок користування земельною ділянкою, коли дійде висновку, що угода явно ущемляє законні права когось зі співвласників, позбавляє його можливості належно користуватися своєю частиною будинку, фактично виключає його з числа користувачів спільної земельної ділянки, суперечить архітектурно-будівельним, санітарним чи протипожежним правилам.

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, не зазначила, який порядок користування спільною земельною ділянкою визначено сторонами, чи порушує встановлений порядок користування спільною земельною ділянкою відповідач, і якщо так, то в який спосіб, тобто, чи має місце порушення її прав та законних інтересів.

На відсутність спору між сторонами вказує також факт визнання позову відповідачем ОСОБА_2 та підтримання ним апеляційної скарги, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 15 ЦК України захисту підлягає лише порушене, невизнане або оспорюване цивільне право особи, відтак за недоведеності факту порушення чи оспорювання права позивача суд першої інстанції обгрунтовано відхилив заявлений позов.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

________________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: ОСОБА_5 Провадження № 22-ц/792/1071/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 57