У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Григоренка М.П., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи ухвалу протиправною, постановленою без урахування всіх обставин справи, із невідповідністю нормам законодавства, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі доводить, що суд неправомірно змінив заяву стягувача ОСОБА_2 від 28.09.2016р. з вимоги, що не підлягає мораторію відсотки по договору банківського вкладу, включивши вимогу, що підлягає мораторію три відсотки річних. Звертає увагу, що за Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», мораторію на виконання, повернення гарантованої суми відшкодування немає. Вказує, що судове засідання заявник (стягувач) не з'явився, не будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду заяви. Зазначає, що суд зробив описку, зазначивши «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», тоді як боржником є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає виконанню судового рішення, та постановити нову, якою визнати постанову державного виконавця відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві ОСОБА_4 ВП № 50917812 від 21.04.2016р. протиправною, скасувати її, задовольнивши заяву стягувача про заміну сторони виконавчого провадження у справі в частині стягнення не нарахованих процентів по договору банківського вкладу.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що виконавче провадження, у якому заявник просив замінити сторону, закінчене.

На підтвердження даного висновку в ухвалі суду містяться необхідні доводи та обґрунтування, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 378 у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

__________________________________________________________________________Справа № 565/559/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_5

Провадження № 22-ц 787/2101/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_1

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві ОСОБА_4 ВП № 50917812 від 21.04.16 р. виконавче провадження з виконання судового рішення за виконавчим листом Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06.04.16 р. № 565/559/15-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_2 депозитного вкладу та процентів, ненарахованих процентів та трьох процентів річних закінчене (а.с. 39).

Доказів скасування вищезазначеної постанови державного виконавця суду не надано та судом їх також не здобуто.

Статтею 378 ЦПК України, пунктом 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість заміни сторони лише у відкритому (існуючому) виконавчому провадженні, а тому відсутність доказів існування відкритого виконавчого провадження унеможливлює задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» не ліквідоване, не реорганізоване, у нього немає правонаступників.

Окрім того, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містять положень щодо правонаступництва Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за зобовязаннями неплатоспроможного банку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги про можливість заміни боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в порядку статті 378 ЦПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ зясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б заслуговували на увагу і спростовували висновки суду, особа, що звернулась із апеляційною скаргою, суду не надала.

Відповідно до ч.1 ст. 312 ЦПК апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_6

підпис ОСОБА_7

Копія вірна: суддя-доповідач ОСОБА_1