Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/965/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Партоліна І. П.
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2016 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів - Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.

за участю секретаря - Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя і

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з зазначеним позовом, посилаю-чись на те, що у 2011 році, в період шлюбу з відповідачем, ними було придбано автомобіль марки ВАЗ 2171, реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за останнім.

Зважаючи, що ОСОБА_2 продав вказаний автомобіль без її згоди іншій особі, чим порушив її право на ? частину вказаного автомобіля, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь ? частки вартості автомобіля марки ВАЗ 2171, у розмірі, 35 000 грн. (а.с. 2,3)

В подальшому позивач збільшила розмір позовних вимог, просила стягнути з відповідача 76 090 грн. вартості ? частки автомобіля.(а.с. 144)

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року позов задоволено. В порядку поділу майна стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля у розмірі 76 090 грн.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4, які підтримали доводи скарги, заперечення представників ОСОБА_3 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до наявних у справі копій письмових документів з 23 травня 1998 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

В період шлюбу, 28 серпня 2011 року, за ОСОБА_2 було зареєстровано автомобіль ВАЗ - 217130, 2011 року випуску, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та присвоєно державний номерний знак НОМЕР_2.

Також, у період шлюбу, 22 квітня 2014 року спірний автомобіль ОСОБА_2 був знятий з обліку для реалізації, і того ж дня згідно з договором купівлі-продажу останній відчужив указаний автомобіль на користь ОСОБА_7

Згідно довідки-рахунку № 19258915 від 22 квітня 2014 року автомобіль ВАЗ-217130, державний номерний знак НОМЕР_2, було продано за 70 000 грн.

Шлюб між сторонами розірвано 26 червня 2014 року на підставі відповідного рішення Новоархангельского районного суду Кіровоградської області.

За змістом ст.ст. 60, 63, 70 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ним. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно висновку експертизи Одеського НДІСЕ від 19 травня 2015 року на момент проведення такої експертизи ринкова вартість спірного автомобіля ВАЗ- 217130, 2011 року випуску, що розрахована за матеріалами справи без пред'явлення цього автомобіля, становить 152 180, 00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив з того, що спірний автомобіль, який є спільним майном подружжя, відчужений ОСОБА_2 без згоди позивача у зв'язку із чим права позивача порушені та підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на її користь ? суми вартості цього автомобілю, визначеної експертом на момент проведення експертизи.

Проте, повністю з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Засади шлюбу, а також особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, визначає СК України.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Судом встановлено і сторонами не заперечується, що автомобіль ВАЗ-217130, державний номерний знак НОМЕР_2, є майном, яке сторони набули за час перебування у зареєстрованому шлюбі, тому він є спільним сумісним майном подружжя.

З матеріалів справи убачається та сторонами не спростовано, що спірний автомобіль було знято з реєстраційного обліку та відчужено ОСОБА_2 у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі.

Право подружжя на розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено ст. 65 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, однак дружина або чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

При цьому, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 3 ст. 61 СК України) та використовуються подружжям спільно на підставі рівних прав на володіння, користування і розпоряджання відповідним майном (ст. 63 СК України).

Таким чином, один із подружжя може вимагати від іншого із подружжя 1/2 частину вартості майна, яке відчужено в період зареєстрованого шлюбу між ними у тому випадку, зокрема якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби.

Вказане узгоджується із роз'ясненнями п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Указані обставини мають бути встановлені судом за результатами належної оцінки тих доказів, які надані сторонами, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення і суд має оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 212 ЦПК України).

Звертаючись до суду позивач вказувала, що вона не була обізнана про наміри відповідача відчужити спірний автомобіль та не давала згоди на таке відчуження.

Проте, зважаючи на презумпцію згоди іншого з подружжя визначену ч. 2 ст. 65 СК України, не отримання від іншого з подружжя письмової та нотаріальної посвідченої згоди необхідної для відчуження спірного автомобіля саме по собі не свідчить про необізнаність позивача про наміри відповідача відчужити спірний автомобіль і про його відчуження проти її волі.

Разом з тим, суд першої не перевірив доводів позивача щодо того, що шлюбні відносини строни припинили ще в листопаді 2013 року, разом однією сім'єю вони не проживали, спільного господарства не вели, а гроші за продаж автомобіля бути витрачені не на потреби сімї, а присвоєні відповідачем.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 частково визнав згадані вище обставини, але вказав, що автомобіль він продав за 30 тис. грн, половину з яких повернув ОСОБА_3

Проте, як убачається з довідки-рахунку № 19258915 від 22 квітня 2014 року автомобіль ВАЗ-217130, державний знак НОМЕР_2, було продано за 70 тис. грн.

Також, в матеріалах відсутні письмові докази на підтвердження того, що кошти отримані від продажу автомобіля були витрачені на потреби сім'ї чи частина з них передана позивачеві.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст.ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також надання оцінки всім доводам сторін у справі, що також є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення в справі неможливо.

Також, колегія суддів не може погодитись із визначеною судом першої інстанції суми розміру вартості автомобіля, з якої вирахувано спірну суму стягнуту з відповідача.

З матеріалів справи не вбачається та відповідачем не доведено, що в момент відчуження спірного автомобіля відповідачу покупцем ОСОБА_7 була сплачена інша сума коштів, ніж сума яка визначена сторонами відповідного договору купівлі-продажу та указана в зазначеній довідці-рахунку, а саме 70 000 грн.

Крім того, з висновку експертизи Одеського НДІСЕ від 19 травня 2015 року, який покладено в основу оскаржених судових рішень в частині визначення розміру спірної суми, на момент проведення такої експертизи ринкова вартість спірного автомобіля ВАЗ-217130, 2011 року випуску, розрахована за відсутності предмету дослідження, тобто без пред'явлення автомобіля (предмета оцінки) та його огляду, що також не може безспірно доводити дійсну вартість автомобіля і доводити розмір спірної суми з урахуванням того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, зважаючи на те, що предметом спору є гроші, що були отримані одним з подружжя від продажу ним набутого сторонами в період шлюбу автомобіля, які не були витрачені на потреби сім'ї, тому суд апеляційної інстанції вважає за правильне стягнути з відповідача на користь іншої сторони ? цих коштів, а саме 35 000 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні з підстав передбачених п.п.2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, шляхом зменшення стягуваної суми та відповідно розміру судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2016 року змінити в частині визначення розміру стягуваних коштів та в частині розподілу судових витрат.

Зменшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів до 35 000 грн. та розмір судових витрат до 810, 20 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженим шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: