Справа № 444/2019/14 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/102/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Берези В.І., Савуляка Р.В.

секретар Фейір К.О.,

З участю: представника позивачки ОСОБА_7., відповідачки ОСОБА_2 та її представника -адвоката Бордюка М.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: виконком Жовківської міської ради про поділ спадкового майна та виділ в натурі,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2015 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: виконком Жовківської міської ради про поділ спадкового майна та виділ в натурі задоволено.

Проведено реальний розподіл житлового будинку, виділивши позивачці ОСОБА_4 1/2 спадкового майна в будинку АДРЕСА_1 та виділити в натурі житлові приміщення, будівлі, споруди та земельні ділянки у відповідності до першого варіанту поділу житлового будинку та господарських будівель та споруд висновку експерта № 163/14 від 22.12.2014р., а саме:

ОСОБА_4 (1/2 ід.ч.) виділити наступні житлові приміщення, будівлі та споруди: (див. зелений колір табл. № 3, 4 додатків до висновку).

В житловому будинку А1:

- кухню 1-3 площею 9,2 кв.м.;

- житлову кімнату 1-4 площею 15,9 кв.м.;

Всього ОСОБА_4 виділити приміщень в житловому будинку площею: 25,1 кв.м. на суму 161 247,0 грн.

ОСОБА_4 здійснити прибудову підсобних приміщень квартири (передпокою, внутрішньо квартирного коридору, санвузла). Розмір прибудови 3,3м. х 5,4м. (див. табл. № 3 додатків до висновку). З коридору прибудови ОСОБА_4 влаштувати нові дверні прорізи для входу в приміщення кухні 1-3 та кімнати 1-4.

ОСОБА_4 з приміщення 1-3 площею 9.20 м.кв. (кухня) до приміщення 1-2 площею 4.10 кв.м. (коридор) замурувати дверний проріз та замурувати дверний проріз з житлової кімнати 1-4 площею 15.9 кв.м. до кімнати 1-5 площею 15.7 кв.м.;

Виділити ОСОБА_4 сарай Б, частину огорожі № 2.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 - 37269,50 грн. за перевищення ідеальної частки.

ОСОБА_4 виділити в користування земельну ділянку площею 0,0366 га. (366,0 кв.м.), що відповідає його ідеальній частці геометричними розмірами по периметру проти годинникової стрілки від точки 1: по існуючій огорожі 13,40; 33,22; по лінії розподілу 11,10; 1,00; по середині стіни, що розділяє літню кухню Б та сарай В 3,90; по лінії розподілу 1,68; 3,49; 10,04; 4,49; по зовнішній стіні веранди 2,29; по лінії розподілу, що проходить по середині стін житлового будинку 0,40; 3,18; 0,90; 4,59; 4,95; по лінії розподілу 6,55 розміри вказано в метрах (див. зелений колір табл. № 4 додатків до висновку), з влаштуванням заїзду на свою частину ділянки з АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Незважаючи на відступлення від рівності часток співвласників будинку при його реальному розподілі та виділі в натурі позивачці її частки, суд не провів перерозподіл часток співвласників у спірному будинковолодінні. Крім того, судом не вирішено питання користування та поділу системи енергопостачання, газопостачання та водопостачання, при цьому фактично передавши їх позивачці, оскільки всі системи їх входу, розподілу та обліку знаходяться в кухні, яка передана позивачці. Також суд в оскаржуваному рішенні не вказав, які приміщення при розподілі житлового будинку та земельна ділянка залишаються апелянту, незважаючи на те, що ухвалив рішення про реальний розподіл житлового будинку між сторонами та не зазначив якою часткою після поділу буде володіти відповідач. Питання судових витрат не вирішено. Стверджує, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просила виділити їй ? частину успадкованого нею майна, однак суд виділив їй меншу частку та стягнув в її користь компенсацію в розмірі 37 269,50 грн. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою судового засідання від 09 липня 2015 року у справі призначалася повторна судово-будівельна експертиза.

З висновку судової інженерно-технічної експертизи №2690/2691 вбачається, що виділ ? ідеальної частини неможливий в зв»язку з тим, що належної площі, яка припадає на ? частину недостатньо для створення повноцінної однокімнатної квартири, яка б відповідала вимогам будівельних норм, а саме: п.2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», площею 30,0 кв.м.-40,0 кв.м.

Однак, висновком запропоновано два варіанти порядку користування житловим будинком, можливих з технічної точки зору і максимально наближених до ідеальних часток співвласників.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_2 та її представника Бордюка М.Й. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника позивачки ОСОБА_7., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За приписами статті 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2014 року виданого Жовківською державною нотаріальною конторою (спадкова справа № 347/2001 рєстр № 1397 (а.с. 153) є співвласником ? житлового будинку у АДРЕСА_1. Житловий будинок складається з 3-х кімнат житловою площею 40,2 кв.м., кухні, коридору, тамбура загальною площею 55,9 кв.м. До будинку відноситься літня кухня, сарай, споруди. Вартість спадкового майна на день смерті спадкодавця 46129 грн.

Право власності ОСОБА_4 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та підтверджується витягом про реєстрацію від 01.08.2014 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності виданого Жовківською нотаріальною конторою від 04.09.1990 року вбачається, що таким посвідчено право власності ОСОБА_6 на ? частку майна, житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно заповіту посвідченого Жовківською державною нотаріальною конторою 04.09.1990 року від імені ОСОБА_6 вбачається, що належну їй ? частину житлового будинку вона заповіла ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис №95 Жовківського відділу РАЦС.

Із пояснень відповідачки ОСОБА_2 та повідомлення Жовківської державної нотаріальної контори № 580/01-16 від 15.04.2015 року вбачається, що після смерті ОСОБА_6 спадкова справа в нотаріальній конторі не заводилась. Відповідачка ОСОБА_2 вважає, що вона фактично вступила в управління спадковим майном згідно заповіту, оскільки постійно проживає у спадковому житловому будинку, зареєстрована у ньому з 16.08.1989 року.

З Витягу із спадкового реєстру заповітів від 17.04.2015 року заповіт ОСОБА_6 посвідчений 04.09.1990 року є чиним, такий не змінений і не скасований.

Звертаючись до суду, позивачка ОСОБА_4 просила провести реальний поділ житлового будинку АДРЕСА_1 та виділити їй в натурі ? частину спадкового майна в будинку, а саме: приміщення, позначені у техпаспорті під номером 1-3 як кухня площею 8,2 кв.м; 1-4 -кімната площею 15,9 кв.м з правом облаштування окремого входу та таку ж частину господарських будівель із яких виділити їй ? частину сараю та ? частину літньої кухні, визначити порядок користування земельною ділянкою, необхідною для обслуговування ? частини житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Задовольняючи позовні вимоги позивачки ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив із висновку № 163/14 судової інженерно-технічної експертизи від 22.12.2014 року.

Не погодившись із Висновком експертизи, який мав суперечності, не відповідав матеріалам справи та фактичним обставинам, викликав сумніви у його правильності колегією суддів Апеляційного суду Львівської області від 09 липня 2015 року було призначено повторну судово-будівельну експертизу, проведення якої доручено експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Колегія суддів вважає, що розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2015 року слід взяти до уваги Висновок повторної судово-будівельної експертизи, який проведений експертами установи, що відноситься до Міністерства юстиції України, експерти попереджені про кримінальну відповідальність, визнані всіма судами як висококваліфіковані спеціалісти як в інженерно-будівельній галузі так і в галузі права при вирішенні справ зазначеної категорії.

Відповідно до Висновку № 2690/2691 судової інженерно-технічної експертизи від 29 лютого 2016 року виділити в натурі співвласнику ? ідеальної частини в житловому будинку АДРЕСА_1 неможливо у зв»язку з тим, що належної йому площі, яка припадає на ? частину (27,95 кв.м) недостатньо для створення повноцінної однокімнатної квартири, яка б відповідала вимогам будівельних норм, а саме: п.2.22 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» площею 30,0 кв.м-40,0 кв.м.

Експертом на розгляд суду запропоновано два варіанти порядку користування житловим будинком з технічної точки зору.

Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною( ч.1 ст.183ЦК України).

Згідно ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим ( частина друга статті 183 цього Кодексу) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Стаття 379 цього ж Кодексу встановлює, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Житловим будинком є будівля капітального типу. Споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. (ст.380 ЦК Україхни).

У відповідності до статті 382 ЦК України квартирою є ізольовне помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Власникам квартири у дво-або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитллових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Таким чином, виходячи з аналізу змісту наведених вище норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ ( поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідно до роз»яснень, даних у п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок» поділ житлового будинку можливий, якщо кожній із сторін може бути виділена окрема частина будинку із самостійним виходом на земельну ділянку.

Згідно п.7 зазначеної постанови, у спорах про поділ будинку в натурі учасника спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі житлового будинку суд зобов»язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд не звернув уваги на зазначені вимоги щодо відсутності технічних можливостей поділу будинку. Виконком Жовківської міської ради надіслав суду рішення №74 від 19.03.2015 року про надання дозволу ОСОБА_4 на виготовлення проекту реконструкції спірного житлового будинку. ( а.с.137 т.1), однак сам проект відсутній.

З листа Жовківського РЕМ ПАТ «Львівобленерго» № 210-0605 від 23.04.15 р.( а.с.164 т.1) вбачається, що розділ обліку електроенергії можливий лише в межах дозволеної до використання потужності. Наявна дозволена до використання потужність є недостатньою для її розділу на дві електроустановки відповідно до ДБН В.2.5-23:2010, тому ПАТ «Львівобленерго» не вбачає можливості провести розділ загального обліку електроенергії на два окремих.

У випадку розподілу спірного будинку на 2 частини і присвоєння їм окремих номерів, власник виділеної ? частини будинку може звернутись до Жовківського РЕМ ПАТ «Львівобленерго» для отримання нових технічних умов.

На отримання компенсації за частку в будинку чи визначення порядку користуванням будинку сторони не виявили ініціативи.

Виходячи із змісту норм права, що регулюють ці правовідносини, виходячи із матеріалав справи, колегія суддів приходить до висновку, що поділ ( виділ частки) позивачці є неможливим, оскільки позивачці не може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом, яке б виключало можливість залишення у спільному користуванні співвласників будь-яких приміщень будинку.

Оскільки визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому і здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), необхідно передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, аналіз наведенного вказує на те, що провести реальний поділ будинку із виділенням позивачці її частки за наведених вище обставин неможливо, відтак за таких обставин та із врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення про відмову в позову.

Відповідно до статті 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і постановлення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

'Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 05 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні її позову про поділ спадкового майна та виділ в натурі.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 243 грн.60 коп. витрат на оплату судового збору.

Рішення набирає законної сил из моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: В.І.Береза

Р.В.Савуляк