Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/933/15-ц
Провадження № 2/280/30/16
13 жовтня 2016 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді Василенка Р.О.
із секретарем Бех І.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Коростишівської районної державної адміністрації про стягнення боргу за договором позики, визнання протиправним та скасування розпорядження першого заступника голови Коростишівської районної державної адміністрації №249 від 03.09.2014 ,-
До Коростишівського районного суду звернувся позивач з даним позовом, який було уточнено в ході розгляду справи, збільшено відповідно розмір позовних вимог, про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики, визнання протиправним та скасування розпорядження першого заступника голови Коростишівської РДА №249 від 03.09.2014, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Відповідач ОСОБА_3, відповідач та законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судове засідання не зявились, повідомлялась належним чином, в порядку п.9 ст.74 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення у пресі («Житомирщина» №107-108 від 04.10.2016).
Представник відповідача Коростишівської РДА в судове засідання не зявився, на адресу суду направив заяву, просить відкласти розгляд справи у звязку із перебуванням у відрядженні (підстава: наказ від 07.10.2016). Як вбачається з письмових заперечень (№5636/Вх.-16 від 11.10.2016), позовні вимоги не визнає, заначає, що засідання комісії з питань захисту прав дитини проводилось із дотриманням відповідної затвердженої процедури, рішення було прийнято за результатами розгляду наданих заявником - ОСОБА_2 документів з дотриманням чинного законодавства України. Зазначене рішення комісії з питань захисту прав дитини від 21.08.2014 №1 стало підставою для прийняття відповідного розпорядження голови районної державної адміністрації №249 від 03.09.2014 (за підписом першого заступника голови Коростишівської РДА ОСОБА_6В.). На думку представника, дане розпорядження жодним чином не обмежує інтересів малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у її майнових правах, оскільки покійна ОСОБА_5 не залишила майна, яке б могло перейти у спадщину дитині.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідачів, вважає, що останні повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, з огляду на приписи ст.74 ЦПК України. Крім того, вважає неявку представника відповідача Коростишівської РДА неповажною, враховуючи неодноразові звернення до суду із заявами про відкладення розгляду справи, розцінюючи це, як затягування розгляду справи.
Представник органу опіки та піклування Коростишівської РДА в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав заяву, просить справу розглядати без його участі, правову позицію щодо предмету спору не виклав.
Враховуючи незаперечення позивача, суд ухвалив проводити по справі заочний розгляд.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір позики на суму 1730 доларів США, що підтверджується розпискою ОСОБА_5 від 04.06.2014, в якій остання вказала, що взяла у ОСОБА_1 у позику вказану суму коштів терміном на один рік до 04.06.2015.
За змістом ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і якості.
За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року в справі №6-79цс14.
Відповідно до ст.545 ЦК України на позикодавця, як кредитора, покладається обовязок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку тощо), або ж зробити відмітку на борговому документі про виконання. Знаходження боргового документу у боржника посвідчує припинення зобовязання, поки не доведено інше.
25.06.2014 позичальник ОСОБА_5 померла, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-ТП №238023 від 26.06.2014. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, відповідно до положень ст.1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент прийняття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Відповідно до ч.2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Спадкоємцями після смерті позичальника ОСОБА_5 є члени родини останньої чоловік ОСОБА_2 (свідоцтво про укладення шлюбу серії ІІ-ТП №296357), доньки ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується заповітом від 22.11.2004, зареєстровано у реєстрі №5294, а також випливає з положень ст.1241, ч.4 ст.1268 ЦК України.
Позивачем було виконано вимоги ч.2 ст.1281 ЦК України, оскільки в жовтні 2014 через приватного нотаріуса ОСОБА_7 відповідачу по справі ОСОБА_3 було вручено письмову вимогу-пропозицію сплатити існуючий борг (а.с. 32). Даний факт не заперечується відповідачами, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, як і факт фактичного визнання існуючої перед позивачем заборгованості у телефонній розмові останнього з ОСОБА_3 у березні 2015.
Як вбачається із спільної заяви відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 від 23.07.2015, останні існуючу заборгованість перед позивачем не визнають, оскільки не являються спадкоємцями, які прийняли спадщину (а.с.17).
Згідно інформації, отриманої від Коростишівської державної нотаріальної контори №01-16/850 від 09.09.2015, спадкова справа після смерті ОСОБА_5, померлої 25.06.2014, не заводилась.
Проте, законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки, про що зазначається в інформаційному листі ВССУ №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013.
Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Однак, законодавець зазначив, що за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причи¬ни, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Крім того, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкрит¬тя спадщини. Інформація щодо відмови відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 від прийняття спадщини в матеріалах справи відсутня.
Відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (ч.ч.2-4 ст.1273 ЦК України).
14.07.2014 ОСОБА_2 звернувся до голови Коростишівської РДА із заявою про надання дозволу від імені малолітньої ОСОБА_4 здійснити підписання необхідних документів для подання до органу нотаріату заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5В, яка розпорядженням першого заступника голови Коростишівської РДА №249 від 03.09.2014 була задоволена.
Проте, суд не може погодитись з тим, що підстави надання дозволу ОСОБА_2 підписувати від імені малолітньої дочки спадкоємця ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, необхідні документи щодо відмови від спадщини були ретельно перевірені комісією з питань захисту прав дитини при винесенні рішення №1 від 21.08.2014, а також першим заступником голови Коростишівської РДА при винесенні розпорядження №249 від 03.09.2014, оскільки відповідною комісією з питань захисту прав дитини не зясовано мету звернення заявника ОСОБА_2 за відповідним дозволом, рішення вказаної комісії не містить підстав надання такого дозволу, а також без врахувань положень ст.1218 ЦК України щодо складу спадщини, оскільки в даному випадку вбачається порушення прав позивача, як кредитора померлого спадкодавця.
Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Разом із тим ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.
Згідно з ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Дану правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі 6-79цс14.
За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає, що позов є обґрунтований, в звязку з чим підлягає задоволенню, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню належним чином підтверджені судові витрати.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 533, 545, 1046, 1047, 1218, 1241, 1268, 1270, 1281 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправним рішення та скасувати розпорядження першого заступника голови Коростишівської РДА Джамана №249 від 03.09.2014 " Про надання дозволу ОСОБА_2 здійснювати від імені малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, підписання необхідних документів для подання до органу нотаріату заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5В".
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 240 грн. та у розмірі 120 грн. відповідно.
Заочне рішення може бути переглянуте Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Інші учасники мають право оскаржити дане заочне рішення до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Р.О.Василенко