Провадження № 2/389/620/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року Знамянський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Берднікової Г.В.,

при секретарі Чукановій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знамянка Кіровоградської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Знамянської Другої селищної ради Кіровоградської області про визнання прав та обов`язків забудовника у порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовом до Знамянської другої селищної ради, змінивши предмет якого, просить визнати за нею права та обовязки забудовника житлового будинку та господарських будівель розташованих за адресою: вулиця Панаріна,14 смт. Знамянка Друга Кіровоградської області у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, який помер 04 жовтня 2000 року.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що 04 жовтня 2010 року помер її чоловік ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок розташований по вулиці Панаріна, 14 в смт.Знамянка Друга. Прийнявши фактичними діями спадщину чоловіка, оформити свідоцтво про право на спадщину на цю нерухомість вона позбавлена можливості, оскільки будинок він побудував у 1993 році, але не ввів його в експлуатацію та не отримав правовстановлюючий документ на нього. За таких обставин вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Інші спадкоємці у ОСОБА_2 відсутні.

Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглядати справу за її відсутності.

Від представника відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи без його присутності.

Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 04 жовтня 2000 року (а.с.5). На день смерті він проживав без реєстрації по вулиці Панаріна, 14 в смт. Знамянка Друга Кіровоградської області (а.с. 15).

Відповідно до ОСОБА_3 довідки зі спадкового реєстру після смерті ОСОБА_2 у Знамянській міській нотаріальній конторі 23 березня 2001 року заведено спадкову справу №82 (а.с. 14). З матеріалів даної спадкової справи вбачається, що з заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина ОСОБА_1 На момент смерті останній був зареєстрований разом з дружиною АДРЕСА_1. Нотаріусом відмовлено останній у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: смт. Знамянка Друга Кіровоградської області, вулиця Панаріна,14, оскільки за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_2 не зареєстровано (а.с. 17).

Довідка-характеристика та лист Знам'янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентарізації» від 14 березня 2016 року свідчать про те, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться по вулиці Панаріна, 14 в смт. Знамянка Друга станом на 01 січня 2013 року належить ОСОБА_2 Будинок останній побудував у 1993 році на підставі дозволу виданого інженером інспектором державного архітектурно-будівельного контролю Знамянської міської ради від 29 серпня 1992 року відповідно до рішення виконавчого комітету Знамянської селищної ради від 27 серпня 1992 року №66, але на той час не ввів його експлуатацію і не отримав документ, який посвідчує право власності на нерухоме майно (а.с.16,19).

Наявність забудови за вказаною адресою також підтверджується технічним паспортом виготовленим за станом на 08 вересня 2015 року. Відмітка про здачу в експлуатацію будинку та про реєстрацію права власності на нього у технічному паспорті відстня (а.с.10-14,37).

Та обставина, що ОСОБА_1В доводилася ОСОБА_2 дружиною підтверджується свідоцтвом про їх одруження (а.с. 20). Інформація щодо обмежень, обтяжень, відчужень на спірний будинок відсутня.

Відповідно до п. 4,5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (2003 року) дія норм цього кодексу не поширюється на спірні правовідносини, які виникли до набрання чинності кодексом і не мають продовжуваного характеру. Правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом.

Тобто до вказаних правовідносин необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Згідно зі ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними правилами спадкування до складу спадщини входять усі права та обов'язки, а також майно, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.549 вказаного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно.

Згідно з п.1 ОСОБА_3 Вищого спеціалізованого суду України з цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» № 10-1387/0/4-12 від 27 вересня 2012 року, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Правилами державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31/1056. Інструкцію про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, яка затверджена наказом Держбуду України від 9 червня 1998 року № 121, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26 червня 1986 року за № 399/2839, яка втратила чинність згідно з наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 15 лютого 2002 року № 36 у зв'язку з прийняттям Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

У пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки, як забудовника, входять до складу спадщини.

Крім цього, з розяснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних викладених у листі №24-753/04-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що за умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні зясовано, що будинок, який є предметом спору побудовано спадкодавцем у 1993 році, але не прийнято до експлуатації та не здійснено його державної реєстрації, будинок не належить до самочинного будівництва, оскільки його будівництво здійснювалося згідно із законом, тому до завершення будівництва до спадкоємців переходять права і обов'язки забудовника, які входять до складу спадщини, підставою для відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стала відсутність реєстрації права власності на житловий будинок за спадкодавцем ОСОБА_2

Таким чином, приймаючи надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем прав та обов'язків забудовника житлового будинку та господарських будівель в порядку спадкування після смерті чоловіка є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Наявність рішення суду, що набрало законної сили про визнання прав і обов'язків забудовника, не

позбавляє обовязку введення побудови в експлуатацію на загальних підставах та подальшої необхідності звернення до реєстраційних органів для проведення відповідної державної реєстрації права власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 174 ч.4, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, права та обов`язки забудовника житлового будинку та господарських будівель розташованих за адресою: вулиця Панаріна,14 смт. Знамянка Друга Кіровоградської області, у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2, який помер 04 жовтня 2000 року.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області у десятиденний строк з дня її проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Берднікова