АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 638/8553/13-ц Головуючий суддя І інстанції Губська Я. В.
Провадження № 22-ц/790/5084/16 Суддя доповідач Трішкова І.Ю.
Категорія: із договорів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Трішкової І.Ю.,

суддів: - Гуцал Л.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

10.06.2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CM-SME701/46/2008 від 18 лютого 2008 року в розмірі 11787472,36 гривень, шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором №PM-SME701/46/2008 від 18 лютого 2008року, а саме: нежитлові приміщення в підвальній частині №48-3, 48-4, Iа, XVII житлового будинку літ. «А-5», загальною площею 69,9кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, технічної документації, свідоцтва про право власності на предмет іпотеки, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах БТІ, ВРЖЕУ, нотаріату, тощо.

Також, позивач просив встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому звичайної ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб"єктом оціночної діяльності, на час продажу; - з метою збереження предмета іпотеки до її реалізації передати предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення в підвальній частині №48-3, 48-4, Іа, ХVІІ житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 69,9 кв. м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням права обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, заміни замків, а також укладання договорів на охорону зі спеціалізованими підприємствами.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась, просила відмовити в їх задоволенні, вказуючи про те, що спірне майно було реалізовано в процесі банкрутства ФОП ОСОБА_4 і іпотечне майно втратило відповідний статус після його реалізації у порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому права та обов'язки іпотекодавця не перейшли до особи, яка є власником спірного майна на даний час.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 23 червня 2016 року позов задоволений частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі ,36 грн. шляхом надання ТОВ "ОТП Факторинг Україна" права на продаж предмета іпотеки будь-якій третій особі - покупцю предмета іпотеки - нежитлові приміщення в підвальній частині №48-3, 48-4, Iа, XVII житлового будинку літ. «А-5», загальною площею 69,9кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з наданням всіх повноважень продавця за початковою ціною, погодженою між сторонами та визначеної в п.4.4 договору іпотеки у розмірі 1065338 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції повністю досліджені надані докази і на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.11,60,212-215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № СM-SME 701/46/2008, згідно з яким ОСОБА_4 отримав у Банку кредит у розмірі 186 480,00 швейцарських франків строком до 20.02.2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених кредитним договором.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 перед Банком за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 був укладений договір іпотеки від 18.02.2008 року № PM-SME 701/46/2008.

Згідно з умовами вказаного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення в підвальній частині №48-3, 48-4, Іа, ХVІІ житлового будинку літ. «А-5» загальною площею 69,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_4 на праві власності. Також, під час укладання договору іпотеки була накладена заборона відчуження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 18.02.2008 року.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.04.2010 року і договору про відступлення права вимоги від 29.04.2010, ПАТ «ОТП Банк» відступив ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитним договором і договором іпотеки, укладеними між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що до позивача перейшли всі права Банку щодо права вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором та договором іпотеки від 18.02.2008 року. Дана обставина сторонами в суді першої інстанції не оспорювалась.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 своїх зобов'язань перед Банком станом на 12.06.2014 року за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість, яка складає заборгованість за кредитом у розмірі 186792,39 шв. франків; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 9286,61 шв. франків. Крім того, за прострочення виконання своїх зобов'язань за ОСОБА_4 обліковується пеня у розмірі 9252532,07 грн. Всього сума заборгованості становить 11787472,36 грн.

Постановою господарського суду Харківської області від 19.07.2010 року фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 було визнано банкрутом.

В ході ліквідаційної процедури належне ОСОБА_4 на праві власності нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення у підвальній частині № 48-3, 48-4, Іа, XVII житлового будинку літ «А-5», розташовані за адресою: АДРЕСА_1, було реалізовано без погодження з іпотекодержателем. Власником зазначеного нерухомого майна з 20.05.2011 року на теперішній час є відповідач ОСОБА_5

Постановою Вищого господарського суду України від 12.07.2011 року постанова господарського суду Харківської області від 19.07.2010 року про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_4 була скасована, провадження у справі №Б-50/102-10 було припинено. Зобов'язано державного реєстратора за місцезнаходженням боржника ФОП ОСОБА_4 внести до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців дані про скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 23.03.2011 року та постанови господарського суду Харківської області від 19.07.2010 року і припинення провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги про те, що майно ОСОБА_4, яке було предметом іпотеки та пізніше було реалізоване у ході ліквідаційної процедури з прилюдних торгів, втратило обтяження іпотекою, а тому до набувачів цього майна не перейшли права і обов'язки іпотекодавця, не грунтуються на чинному законодавстві.

За змістом статті 11 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання в межах вартості предмета іпотеки.

Перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи регулюється статтею 23 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення ( втрати переданої і іпотеку будівлі, якщо іпотекодавець не відновив її.

Відповідно до пункту 6 частини1 статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної комісії скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обтяження щодо розпорядження майном такого боржника.

Співвідношення зазначених положень законодавства дає змогу дійти висновку про те, що Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України «Про іпотеку" містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний з закріпленим у статті 593 ЦК України.

Відтак, зняття обтяження на спірне майно не є підставою для припинення іпотеки, оскільки обтяження тягне за собою лише обмеження права розпоряджатись майном.

Зазначені положення містяться у правових позиціях, викладених Верховним Судом України у справах №6-1685ц16 від 21.09.2016 року та № 6-1382цс16 від 26 жовтня 2016 року.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстрації іпотек під час виникнення спірних правовідносин регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (втратив чинність 1 січня 2013 року).

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов, у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч. 6 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 8 червня 2016 року № 6-1239цс16.

У справі відсутня оцінка предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності на час ухвалення рішення.

У п. 4.4 укладеного між сторонами іпотечного договору визначено вартість предмета іпотеки у розмірі 1 065 338 грн.

Визначена сторонами вартість предмету іпотеки при укладенні договору іпотеки може бути врахована, коли сторони не подадуть доказів на спростування такої вартості на час вирішення спору.

Жодна зі сторін не просила про призначення експертизи щодо встановлення вартості предмету іпотеки на час розгляду справи.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно визначив початкову ціну предмету іпотеки у розмірі 1 065 338 грн., як погоджену сторонами.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для зміни чи скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4,відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: І.Ю. Трішкова

Судді: Л.В. Гуцал

А.В. Котелевець