АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5907/2016 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Юрченко А.С.,

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Харинської Д.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Харинської Дарї Сергіївни, яка на підставі довіреності діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_6 про розірвання договорів про іпотеку та поруку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено: розірвано іпотечний договір №2621/0708/88-165-Z-1 від 28.07.2008, укладений між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3; розірвано договір поруки №2621/0708/88-165-Р-1 від 28.07.2008, укладений між ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зі змінами та доповненнями, внесеними Договором про внесення змін та доповнень №1 від 20.03.2009 до Договору поруки. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2001 року по 24 грудня 2008 року.

28 липня 2008 року між ОСОБА_6 та ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») було укладено кредитний договір №2621/0708/88-165-Z-1, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 84 800,00 доларів США строком до 26 липня 2018 року. Для забезпечення виконання основного зобов'язання того ж дня між Банком та ОСОБА_3 було укладено два договори: іпотечний договір №2621/0708/88-165-Z-1, згідно з яким позивач як іпотекодержатель передала в іпотеку Банку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, та Договір поруки №2621/0708/88-165-Р-1. В подальшому 20 березня 2009 року в кредитний договір та договір поруки були внесені зміни та доповнення, а саме, строк дії кредитної лінії було продовжено до 26 липня 2023 року.

Судом також установлено, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15 та договір про відступлення права за кредитними та іпотечними договорами (п.п. 1.1 та 1.2 Договору).

Виходячи з того, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.12.2008 було розірвано шлюб між позивачем та ОСОБА_6 та встановлено, що сімейно-шлюбні відносини у сторін припинені з жовтня 2008 року, що їхній шлюб носить формальний характер, ОСОБА_6 фактично створив нову сім'ю, а також, що відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 11.03.2014 в частині визнання за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 права власності на Ѕ частину майнових обов'язків за кожним по кредитному Договорі відмовлено у зв'язку з тим, що ОСОБА_6 не надав суду доказів про те, яку частину кредитних зобов'язань він виконав після розірвання шлюбу, також не довів, що кошти за всіма кредитним договорами, використані ним в інтересах сім'ї, - суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ст. 652 ЦПК України для розірвання договорів, у зв'язку з чим задовольнив позов у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволення позову. Посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, вважаючи безпідставним застосування ст.652 ЦК України.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «ФК «Вектор Плюс» підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити. Позивач та її представник заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили рішення суду залишити без змін. Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3 посилалася на те, що після укладення спірних договорів 28.07.2008 істотно змінилися обставини, якими вона керувалася при укладенні даних договорів, адже її чоловік ОСОБА_6 через два місяці після підписання договорів та отримання коштів за кредитним договором пішов із сім'ї, оскільки за рік до цього у нього фактично була створена інша сім'я.

Дані обставини були встановлені рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10.12.2008, а саме, що спільне життя між сторонами не склалося, тому що ОСОБА_6 має намір створити нову сім'ю, також що позивач та відповідач мешкають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства з жовтня 2008 року. Крім того у 2008 році саме ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_3, який відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 24.12.2008 було розірвано та встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, позивач фактично створив нову сім'ю, а пізніше у 2009 році він звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна, де просив визнати право власності на майнові обв'язки по кредитах ПАТ «Сведбанк» у розмірі 50% за кожним з подружжя, проте у задоволенні даного позову ОСОБА_6 було відмовлено.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України визначено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність усіх перелічених умов одночасно, необхідних для розірвання даних договорів.

Доводи апеляційної скарги про відсутність наявності одночасно умов, передбачених ч. 2 ст. 652 ЦПК України, для розірвання іпотечного договору та договору поруки, не заслуговують на увагу, адже у момент укладання вказаних договорів ОСОБА_3 не було відомо, що у ОСОБА_6 був намір та бажання розірвати з нею шлюб, на що вона не могла вплинути та усунути такі обставини, крім того ОСОБА_6 не заперечує того факту, що кредитні кошти він використав не в інтересах сім'ї з ОСОБА_3

Сам факт того, що позивач як дружина позичальника виступила поручителем та передала в іпотеку належну їй на праві особистої власності квартиру придбану нею до шлюбу з ОСОБА_6, свідчить про спільний інтерес в отриманні кредитних коштів на сім'ю. Проте, у зв'язку зі зміною обставин, у разі не виконання позичальником умов кредитного договору ОСОБА_3 несла б обов'язок повернення кредитних коштів, звернення стягнення на іпотечне майно, що порушує баланс майнових інтересів сторін.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та встановленими судом першої інстанції обставинами.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав для скасування рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Харинської Дарї Сергіївни, яка на підставі довіреності діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна