Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Рівненської області від 4 грудня 2015 року,

вс т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі- МТСБУ), ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, посилаючись на те, що 23 серпня 2014 року на 118 км + 500 м автодороги Р-05 «Городище-Рівне-Старокостянтинів» сталася ДТП з вини ОСОБА_5, що підтверджено постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 жовтня 2014 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5, на момент вчинення ДТП, не була застрахована. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 жовтня 2014 року встановлено вину ОСОБА_5 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП. Згідно звіту про оцінку збитку № 120П, ремонт пошкодженого в ДТП автомобіля «АУДІ-80» д.н.з. НОМЕР_1 в розмірі 62 688,86 грн є економічно недоцільним, оскільки ринкова вартість автомобіля становить 54 866,93 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - ЗУ № 1961-IV) автомобіль вважається фізично знищеним. Ринкова вартість працездатних складових (вартість автомобіля після ДТП), згідно звіту про оцінку становить 16 174 грн 99 коп. Вартість послуг оцінювача становить 1 800 грн.

Вказував, що він звертався до МТСБУ з заявою про відшкодування шкоди в порядку встановленому ст. 41 ЗУ № 1961-IV та просив відшкодувати різницю між вартістю автомобіля до ДТП та після ДТП, що разом становить 40 491 грн 94 коп. Відповідач МТСБУ 13 січня 2015 року здійснив виплату у розмірі 28 651 грн 68 коп. Невідшкодованою є частина матеріальної шкоди у розмірі 11 840 грн 26 коп. залишилася не відшкодованою, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідачів солідарно 11 840 грн 26 коп., а також стягнути з ОСОБА_5 3 тис. грн у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 5 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро на користь ОСОБА_4 11 696 грн 28 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 3 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання відшкодування судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 4 грудня 2015 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 5 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог до МТСБУ скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовлено.

У решті рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасовано, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до МТСБУ та відмовляючи позивачу в їх задоволенні, на підставі належним чином оцінних доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши до правовідносин, які склались між сторонами ст. 29 ЗУ № 1961-IV, дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для застосування ст. 30 ЗУ № 1961-IV, яка передбачає відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП у випадку фізичного знищення транспортного засобу, оскільки в даній справі вартість витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу позивача не перевищує його вартості до дорожньо-транспортної пригоди, а тому транспортний засіб не може вважатися фізично знищеним.

Зазначений висновок апеляційного суду відповідає роз'ясненням, які викладені у п. 15 Постанові Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права. При цьому, судом апеляційної інстанції дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів по їх оцінці та не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 4 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

С.Ф.Хопта

С.П. Штелик