Справа № 523/3563/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2016 р. Суворовський районний суд міста ОСОБА_1 в складі

головуючого - судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в місті ОСОБА_1

справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «ЮГР»Діамант», ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи : ПАТ «ОСОБА_8 Аваль», реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, про визнання недійсними правочинів,, договорів, угод, свідоцтв про право власності, скасування державної реєстрації права власності на квартиру та машиномісця,

Установив

ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом до суду та просив ухвалити рішення яким:

1. Визнати недійсним договір № 89/04-06МП від 26.11.2007 р. про відступлення права вимоги інвестора між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за договором № 89/04-06М від 09.01.2006 р. про інвестування будівництва машиномісця № 90, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А.

2. Визнати недійсним договір № 90/04-06МП від 26.11.2007 р. про відступлення права вимоги інвестора між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за договором № 90/04-06М від 09.01.2006 р. про інвестування будівництва машиномісця № 91, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А.

3. Визнати недійсним договір № 91/04-06МП від 26.11.2007 р. про відступлення права вимоги інвестора між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за договором № 91/04-06М від 09.01.2006 р. про інвестування будівництва машиномісця № 92, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А.

4. Визнати недійсним договір № 207/04-05П від 05.03.2012 р. про відступлення права вимоги інвестора між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_5 за договором № 207/04-05 від 24.10.2005 р. про інвестування будівництва квартири АДРЕСА_1.

5. Визнати недійсною угоду між ТОВ «ЮГК «Діамант», ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про заміну сторони за договором № 89/04-06М від 09.01.2006 р. про інвестування будівництва машиномісця № 90, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А.

6. Визнати недійсною угоду між ТОВ «ЮГК «Діамант», ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про заміну сторони за договором № 90/04-06М від 09.01.2006р. про інвестування будівництва машиномісця № 91, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А.

7. Визнати недійсною угоду між ТОВ «ЮГК «Діамант», ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про заміну сторони за договором № 91/04-06М від 09.01.2006р. про інвестування будівництва машиномісця № 92, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А.

8. Визнати недійсною угоду між ТОВ «ЮГК «Діамант», ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_5 про заміну сторони за договором № 207/04-05 від 24.10.2005 р. про інвестування будівництва квартири АДРЕСА_1.

9. Визнати недійсним свідоцтво про право власності від 19.04.2010 р. серія САС № 840244, видане виконкомом Одеської міської ради ОСОБА_6, на машиномісце № 90, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А.

10. Визнати недійсним свідоцтво про право власності від 19.04.2010 р. серія САС № 840243, видане виконкомом Одеської міської ради ОСОБА_6, на машиномісце № 91, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А.

11. Визнати недійсним свідоцтво про право власності від 19.04.2010 р. серія САС № 840242, видане виконкомом Одеської міської ради ОСОБА_6, на машиномісце № 92, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А.

12. Визнати недійсним свідоцтво про право власності від 05.04.2012 р. серія САЕ № 668524, видане виконкомом Одеської міської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на квартиру АДРЕСА_1.

13. Визнати недійсним договір дарування машиномісця № 90, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А, між ОСОБА_6 («Дарувальник») та ОСОБА_7 («Обдаровувана») посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 28.05.2010 р., за реєстровим № 489.

14. Визнати недійсним договір дарування машиномісця № 91, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А, між ОСОБА_6 («Дарувальник») та ОСОБА_7 («Обдаровувана»), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 28.05.2010 р., за реєстровим № 492.

15. Визнати недійсним договір дарування машиномісця № 92, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А, між ОСОБА_6 («Дарувальник») та ОСОБА_7 («Обдаровувана»), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11 28.05.2010 р., за реєстровим № 494.

16. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на машиномісце № 90, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А, на підставі договору дарування від 28.05.2010 р.

17. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на машиномісце № 91, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А, на підставі договору дарування від 28.05.2010 р.

18. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на машиномісце № 92, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А, на підставі договору дарування від 28.05.2010 р.

19. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 та ОСОБА_12, на квартиру АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності від 05.04.2012 р. серія САЕ № 668524, виданого виконкомом Одеської міської ради.

Окрім того, позивач просив визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та поновити йому строк для подання позову.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що 03 лютого 1989 року позивач зареєстрував шлюб із ОСОБА_9, про що свідчить актовий запис №90 у Книзі реєстрації шлюбів у Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану м. Одеси.

На підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2009 р. за позовом ОСОБА_9 цей шлюб було розірвано.

Під час перебування у шлюбі із позивачем, ОСОБА_9 за його згоди підписала із ТОВ «ЮГК «Діамант» договір № 207/04-05 від 24.10.2005 р. про інвестування будівництва пятикімнатної квартири АДРЕСА_1. Сума інвестицій склала еквівалент 101 220,00 доларів США.

З метою забезпечення інвестування будівництва цієї квартири ОСОБА_9 за згоди позивача підписала із ПАТ "ОСОБА_8 банк АВАЛЬ" кредитний договір № 014/0074/74/40522 від 15.11.2005 р. про надання кредиту в розмірі 86 000,00 доларів США.

Також за моєї письмової згоди для забезпечення даного кредитного договору ОСОБА_9 підписала із ПАТ "ОСОБА_8 банк АВАЛЬ" 22.11.2005 р. договір застави майнових прав за вищевказаним договором про інвестування.

Крім того, за згоди позивача між ОСОБА_9 та ТОВ «ЮГК «Діамант» 09.01.2006 р. було укладено договори № 89/04-06М; № 90/04-06М; № 91/04-06М про інвестування будівництва машиномісць № 90; № 91; № 92 за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Сахарова, 36-А.

За всіма чотирма вищезгаданими договорами про інвестування відповідно до п.7.1.3. інвестор мав право передати належне йому право вимоги за цими договорами на користь інших осіб тільки до запланованої дати введення обєкта будівництва до експлуатації. Відповідно до п. 4.3. всіх чотирьох договорів термін передачі підрядником обєктів інвестування підряднику по акту прийому - передачі: другий квартал 2007 року.

Фактично ж житловий будинок № 36 та підземно-наземна стоянка № 36-А по вул. Академіка Сахарова в м. Одесі були введені в експлуатацію на підставі акту державної приймальної комісії від 27.09.2007 р. та розпорядження Суворовської райадміністрації Одеської міської ради від 28.09.2007 р. № 696р.

Тільки в липні 2011 року позивач дізнався з відповіді КП «ОМБТІ та РОН» на запит суду, що 23.04.2010 р. було проведено реєстрацію трьох машиномісць за ОСОБА_6, який 28.05.2010 р. подарував ці машиномісця ОСОБА_7

У вересні 2011 року позивачу стало відомо з відповіді ТОВ «ЮГК «Діамант», що інвестор ОСОБА_9 на підставі договорів від 26.11.2007 р. та угод від 26.11.2007 р. про заміну сторони за відповідними договорами про інвестування будівництва машиномісць відступила право вимоги інвестора ОСОБА_6 Також судові повідомлялось, що станом на 29.08.2011 р., в порушення договірних зобовязань, інвестор ОСОБА_9 з невідомих причин квартиру не прийняв, відповідно акт приймання-передавання сторонами не підписано.

Вже у 2013 році позивачу стало відомо, що в період розгляду Верховним Судом України його касаційної скарги на перше рішення Суворовського райсуду по справі про поділ майна подружжя, ОСОБА_9 якимось чином провела відчуження спірної квартири АДРЕСА_1.

З того часу ОСОБА_9 та представник нових власників спірної квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5 всіляко намагались приховати від судів першої та апеляційної інстанцій будь-які документи щодо квартири.

Лише у вересні 2014 року з відповіді ПАТ "ОСОБА_8 банк АВАЛЬ" позивачу стало відомо, що ОСОБА_9 уклала договір № 207/04-05П від 05.03.2012 р. про відступлення права вимоги інвестора з ОСОБА_10 та ОСОБА_5 А вже 06.03.2012 р. ОСОБА_9 разом з ТОВ «ЮГК «Діамант», ОСОБА_10 та ОСОБА_5 підписали угоду про заміну сторони за договором № 207/04-05 від 24.10.2005 р. про інвестування будівництва.

Як зазначив позивач, відповідачка ОСОБА_9 свідомо порушила його законні права на спільне майно подружжя з метою привласнити собі значну частку цього майна. При цьому вона грубо порушила п.7.1.3. чотирьох договорів про інвестування будівництва, оскільки як інвестор не мала права передавати належне її право вимоги за цими договорами на користь інших осіб після запланованої дати введення обєкта будівництва до експлуатації.

Вважаю, що незаконне відчуження машиномісць та квартири було б неможливим без прямої зацікавленості (або сприяння) з боку підрядника будівництва ТОВ «ЮГК «Діамант», відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Згідно з ч. З ст. 215 ЦК України, «Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)».

Позивач вважає, що вказані правочини проведені незаконно, тому і звернувся із вказаним позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Враховуючи зазначене в позовній заяві, позивач прохав задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов ОСОБА_2 в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі у звязку з тим, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності (л.с.108-112), при цьому підтримала заперечення на позов подані раніше. (а.с. 200-206).

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з мотивів пропущення строку позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не зявились. про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили.

Представник ТОВ «ЮГК «Діамант» в судове засідання не зявився, однак матеріали справи містять заперечення на позов, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. (а.с. 128-130).

Представник третьої особи в судове засідання не зявився. про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив.

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідачів, котрі не зявились в судове засідання.

З'ясував обставини справи, вислухав представників сторін, котрі зявились в судове засідання, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 251, ч.1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК).

Частинами третьою, четвертою статті 267 передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Предметом спору є визнання недійними Договору №207/04-05П про відступлення прав вимоги інвестора від 05.03.2012 року та Угоди про заміну сторони за Договором про інвестування будівництва №207/04-05 від 24.10.2005 року, укладеним між ТОВ «ЮГК «Діамант» та ОСОБА_9 від 06.03.2012 року. Договори щодо машиномісць №№90-92, розташованих по вул. Академіка Сахарова, 36-А у м. Одесі були укладені 26.11.2007 року. У позові позивач зазначив, що він дізнався в липні 2011 року з відповіді КП «ОМБТІ та РОН», що вказані машиномісця зареєстровані за ОСОБА_1

Згідно із ч.1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відповідно до ч.3 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли почалося його виконання.

Спірні правовідносини вчинені 26.11.2007 року, 05.03.2012 року, 06.03.2012 року.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано її початок.

Тобто початком перебігу позовної давності являються наступні після вчинення оспорюваних правочинів дні, тобто 27.11.2007 року, (чи липень 2014 року), 06.03.2012 року та 07.03.2012 року.

Позивач звернувся із зазначеним позовом до суду 10.03.2015 року (штамп суду на 2 аркуші справи), з штампу на конверті про відправку позовної заяви на адресу суду не можливо встановити дату його відправки, також в судовому засіданні представником позивача не надано належних доказів відправки вказано відправлення раніше дати надходження до суду.

Позивач зазначив, що він дізнався про укладення правочинів від 05.03.2012 року та 06.03.2012 року лише 07.09.2014 року, однак належних та допустимих доказів в підтвердження цього не надав.

Враховуючи наведене, беручи до уваги письмову заяву відповідача та в силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач порушив вимоги щодо позовної давності для звернення до суду та суд не знайшов підстав для його поновлення.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10,11,14, 57-64 , 77, 169, 158, 212- 215, 218, 294 ЦПК України, ст..12-16 ЦК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «ЮГР»Діамант», ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи : ПАТ «ОСОБА_8 Аваль», реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, про визнання недійсними правочинів,, договорів, угод, свідоцтв про право власності, скасування державної реєстрації права власності на квартиру та машино-місця - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя