У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про стягнення пені,

встановив:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона уклала договір добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків з відповідачем. 01 червня 2011 року автомобіль було пошкоджено, про що вона одразу повідомила працівників міліції та представників відповідача.

У липні 2011 року відповідач відмовив їй у виплаті страхового відшкодування.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 03 грудня 2013 року задоволено позов про стягнення з відповідача на користь позивача 15 192 грн 29 коп. страхового відшкодування.

Позивач вважала, що з часу відмови у виплаті відшкодування до 29 грудня 2014 року відповідач зобов'язаний сплатити їй пеню та 3% річних.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 липня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» на користь ОСОБА_2 3 748 грн 01 коп. інфляційних витрат, 1 669 грн 26 коп. 3% річних.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 18 травня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині відмови про стягнення пені скасовано.

Ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» на користь ОСОБА_2 1 586 грн пені.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та в частині відмови у стягненні судових витрат і частині часткового задоволення вимог про стягнення пені, справу в цій частині направити на новий апеляційний розгляд.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що за рішенням суду на користь позивачки стягнуто страхове відшкодування, а тому підлягають стягненню інфляційні витрати та 3% річних з часу відмови у виплаті страхового відшкодування. Відмовляючи в частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходив із того, що позивач не довела своїх вимог належними і допустимими доказами. Такж позивач не надала суду доказів визначення розміру пені у договорі.

Апеляційний суд, ухвалюючи нове рішення в частині пені, керуючись ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», правильно виходив із того, що відповідач прострочив виконання умов договору.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про стягнення пені.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А. Нагорняк