Справа № 450/1878/16-ц Провадження № 2/450/1381/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2016 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1.
при секретарі -ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок, госоподарські будівлі, споруди в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся з цивільним позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок А-1, 1965 року побудови, житловою площею, 49,6 кв.м. загальною площею 93,1 кв.м. при ньому сарай Б, літню кухню В, гараж Г, погріб Пг, сарай Е, вбиральню Д, колодязь К під № 7 на вул. Зеленій (раніше без назви вулиці) в с. Семенівна, Пустомитівського району Львівської області, що значиться за ОСОБА_4, який помер 02.10.1992 року.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 02.10.1992 року помер його дід, ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія ІІІ-СГ № 331523, виданим 03.10.1992 року Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 41.

Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок А-1, 1965 року побудови, житловою площею, 49,6 кв.м. загальною площею 93,1 кв.м. при ньому сарай Б, літню кухню В, гараж Г, погріб Пг, сарай е, вбиральню Д, колодязь К під № 7 на вул. Зеленій (раніше без назви вулиці) в с. Семенівна, Пустомитівського району Львівської області.

Позивач зазначає, що спадкодавець за життя не встиг належним чином оформити право власності на житловий будинок, що унеможливлює реалізацію права позивача на спадкування через нотаріальну контору.

За життя спадкодавець ОСОБА_4 своїх майном на випадок смерті не розпорядився, тому спадкують його спадкоємці за законом почергово.

Позивач вказує, що до спадкоєців першої черги окрім нього, увійшли його батько а спадкодавця син, ОСОБА_5 та сестри позивача, а спадкодавця внучки, ОСОБА_6, ОСОБА_7 які на спадкове майно не претендують та відмовилися на його користь.

Стверджує, що на момент смерті спадкодавця, позивач постійно проживав разом із ним в житловому будинку під № 7 по вул. Зеленій, в с. Семенівна, Пустомитівський район Львівська область та продовжує проживати, а тому вважає себе таким, що прийняв спадщину.

На підставі наведеного позивач просить позов задоволити, оскільки у нього є всі підстави передбачати можливість порушення його майнових прав відповідачем, шляхом подання до суду заяви про визнання спадщини відумерлою у відповідності до ст. 1277 ЦК України.

У судове засідання позивач не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлені, однак від сільського голови надійшла заява у якій просить позов задовольнити, а судовий розгляд проводити у їх відсутності.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заяви про визнання відповідачами позову не порушують прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.10.1992 року помер позивача дід, ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія ІІІ-СГ № 331523, виданим 03.10.1992 року Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 41.

Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок А-1, 1965 року побудови, житловою площею, 49,6 кв.м. загальною площею 93,1 кв.м. при ньому сарай Б, літню кухню В, гараж Г, погріб Пг, сарай Е, вбиральню Д, колодязь К під № 7 на вул. Зеленій (раніше без назви вулиці) в с. Семенівна, Пустомитівського району Львівської області.

Судом встановлено, що за життя спадкодавець не зареєстрував своє право власності на спірний житловий будинок.

Проте на підставі ріщення Семенівської сільської ради депутатів трудящих Пустомитівського району Львівської області від 05.05.1954 року, яке затверджене рішенням виконкому Пустомитівської районної ради депутатів трудящих Львівської області від 11.05.1954 року № 882, ОСОБА_4 було виділено земельну ділянку площею 0,15 га., для будівництва житлового будинку під № 7 по вул. Зеленій (раніше без назви вулиці) в с. Семенівна, Пустомитівського району Львівської області. 22.05.1954 року комісією відведено земельну ділянку для цієї мети, про що складено відповідний акт.

З довідки Семенівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області віж 30.05.2016 року № 656 видно, що саме за ОСОБА_4 по погосподарських книгах сільської ради рахується житловий будино к під № 7 на вул. Зеленій в с. Семенівна, Пустомитівського району Львівської області, присадибна земельна ділянка площею 0,20 га. і що він в ньому проживав та був зареєстрований до дня своєї смерті.

З технічного паспорта на садибний індивідуальний житловий будинок виготовленого 29.06.2016 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки вбачається, що дійсно під № 7на вул. Зеленій, в с. Семенівна, Пустомитівського району Львівської області є житловий будинок з 3-х житлових кімнат, житловою площею 49,6 кв.м. кухні, санвузла, 2 х коридорів, загальною площею 93,1 кв.м. рік побудови 1965, при ньому сарай Б, літня кухня В, гараж Г, погріб Пг, сарай Е, вбиральня Д, колодязь К.

На підставі наведеного, суд вважає доведеним, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 набув право власності на житловий будинок, господарські будівлі, споруди під № 7 на вул. Зеленій, в с. Семенівка, Пустомитівського району Львівської області на підставах, що не заборонені законом, тобто правомірно.

Судом встановлено, за життя спадкодавець ОСОБА_4 своїх майном на випадок смерті не розпорядився, тому спадкують його спадкоємці за законом почергово.

Судом встановлено, що до спадкоємці першої черги окрім позивача, внука спадкодавця, ОСОБА_3, увійшли спадкодавця син, а позивача батько, ОСОБА_5 сестри позивача, а спадкодавця внучки, ОСОБА_6, ОСОБА_7 які на спадкове майно не претендують та відмовилися на користь позивача ОСОБА_3 про що подали відповідні заяви.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна померлого.

Згідно приписів ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами України справ про спадкування від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Згідно з п. 3.3. Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, повязаних із вжиттям заходів, щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтва про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, затверджених рішенням Міністерства юстиції України 29.01.2009 року, під фактом вступу у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані.

Судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця, позивач постійно проживав разом із ним в житловому будинку під № 7 по вул. Зеленій, в с. Семенівна, Пустомитівський район Львівська область та продовжує проживати, тобто вважається таким, що вступив в управлення та володіння спадковим майном.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 за життя не встиг зареєструвати своє право власності на належний йому спірний житловий будинок, позивач змушений звертатися із позовом в порядку ст. 392 ЦК України.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року розяснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця; те, що відповідач безумовно визнав позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 174, 197, 209, 212-215, 218-222 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 328 392 ЦК України, ст.529, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за ОСОБА_4, яка помер 02.10.1992 року, право власності на житловий будинок А-1, 1965 року побудови, житловою площею, 49,6 кв.м. загальною площею 93,1 кв.м. при ньому сарай Б, літню кухню В, гараж Г, погріб Пг, сарай Е, вбиральню Д, колодязь К під № 7 на вул. Зеленій (раніше без назви вулиці) в с. Семенівна, Пустомитівського району Львівської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_1