ухвала

іменем україни

18 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Мартинюка В.І., Демяносова М.В., Парінової І.К., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2008 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в період з 08 серпня 2003 року по 19 січня 2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем. За час перебування в шлюбі подружжям було придбано майно.

Оскільки після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо його поділу, уточнивши позовні вимоги, позивач остаточно просила визнати за нею право власності на автомобіль Mitsubishi Grandis, державний номерний знак НОМЕР_1, виходячи із його вартості, встановленої проведеною експертизою.

У березні 2009 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про поділ набутого в шлюбі майна та остаточно просив визнати за ним право власності на вказаний вище автомобіль, посилаючись на те, що зазначений автомобіль є його особистою власністю, оскільки придбаний за позичені ним особисто кошти в сумі 155 000 грн, стягнути з ОСОБА_6 грошові кошти, витрачені на ремонтні роботи та матеріали, у сумі 13 925 грн та інше майно домашнього вжитку у загальній сумі 11 666 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28 травня 2009 року справи були об'єднані в одне провадження № 2-55/12.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23 листопада 2010 року провадження у справі було зупинено до вступу спадкоємців у спадкові права.

Ухвалою того ж суду від 24 листопада 2011 року провадження у справі відновлено, залучено до участі у справі як відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Доньку померлого - ОСОБА_9 залучено до справи як третю особу.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17 січня 2012 року зупинено провадження до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Оскільки рішенням апеляційного суду Житомирської області від 20 листопада 2012 року ОСОБА_9 визначено додатковий строк для прийняття спадщин, то спадкоємцями померлого ОСОБА_5 стали усі його діти: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28 листопада 2013 року були об'єднані в одне провадження справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про поділ майна подружжя та за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9, про поділ майна подружжя.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 просила суд також зобов'язати відповідачів сплатити на її користь половину спільно нажитих коштів у сумі 101 824 грн.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частини автомобіля Mitsubishi Grandis 2.4 Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 судовий збір в сумі 261,50 грн з кожного та витрати на проведення експертизи в сумі 266,66 грн з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11 липня 2013 року, якою заборонено державному нотаріусу Другої житомирської державної нотаріальної контори вчиняти будь-які дії по спадковій справі ОСОБА_5 № 784/2010 року, що пов'язані з отриманням грошових коштів спадкоємцями з банківських вкладів, депозитних рахунків та банківських скриньок на його ім'я у будь-яких банківських установах.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 липня 2015 року в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/2 частини автомобіля Mitsubishi Grandis 2.4 Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на автомобіль Mitsubishi Grandis 2.4 Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 78 454,50 грн, що становить половину вартості автомобіля Mitsubishi Grandis 2.4 Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу, а доводи ОСОБА_6 про те, що він 29 травня 2006 року позичив грошові кошти в сумі 155 000 грн на придбання автомобіля у своєї дочки ОСОБА_7 та її подруги ОСОБА_11, є необґрунтованими, оскільки договір позики оформлено у простій письмовій формі між пов'язаними особами, а у самого ОСОБА_6 на особистих банківських рахунках обліковувались значні грошові суми як до покупки автомобіля, так і після того.

Визнаючи за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частини спірного автомобіля, суд першої інстанції виходив з того, що жодна із сторін не внесла на депозитний рахунок суду відповідну грошову компенсацію.

З огляду на те що вимог до ОСОБА_5 за його життя про поділ коштів ОСОБА_6 не заявляла, їй не було відомо про наявність депозитних рахунків, відкритих на ім'я відповідача за час їх проживання у зареєстрованому шлюбі, та суму грошових коштів, розміщених на них, а тому нею не доведено, що джерелом набуття спірних грошових коштів є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Окрім того, на час розгляду справи грошові кошти в натурі відсутні, а також відсутні докази, що вони увійшли до спадкової маси.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на Ѕ частини спірного автомобіля та ухвалюючи в цій частині нове рішення про визнання за нею права власності на автомобіль та стягнення з неї на користь ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 половину вартості автомобіля, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції надано квитанцію про внесення нею на депозитний рахунок апеляційного суду 78 454,50 грн (половина вартості автомобіля).

Як установлено судами попередніх інстанцій, 08 серпня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження.

19 січня 2008 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

16 червня 2006 року на ім'я ОСОБА_6 було придбано автомобіль Mitsubishi Grandis 2.4 Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

За висновком автотоварознавчої експертизи від 23 січня 2015 року № 3886, яка була призначена судом, ринкова вартість зазначеного автомобіля на момент проведення експертизи становить 156 909 грн.

До укладення шлюбу на депозитних рахунках ОСОБА_6 обліковувались особисті грошові кошти та як до укладення шлюбу, так і після, він займався підприємницькою діяльністю, був власником приватних підприємств. ОСОБА_6 також займалась підприємницькою діяльністю.

23 травня 2007 року на ім'я ОСОБА_6 відкритий депозитний рахунок та внесено кошти у сумі 85 000 грн, який 27 лютого 2008 року закритий, а гроші виплачені.

02 липня 2007 року на ім'я ОСОБА_6 відкритий депозитний рахунок та внесено кошти у сумі 118 649 грн, який 03 жовтня 2007 року закритий, а гроші виплачені.

26 квітня 2007 року на ім'я ОСОБА_6 відкритий депозитний рахунок та внесено кошти у сумі 100 000 грн, який 28 серпня 2007 року закритий, а гроші виплачені.

Суди встановили, що кожен із подружжя мав банківські депозитні рахунки, які вони закрили на суму 118 649 грн та 100 000 грн відповідно у період, наближений до дати подання заяви про розірвання шлюбу до органів РАЦСу (29 вересня 2007 року).

ОСОБА_6 03 вересня 2008 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 лише про розподіл спільно придбаного подружжям автомобіля, інших вимог не заявляла.

У подальшому 13 травня 2009 року ОСОБА_6 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати за нею корпоративне право на Товариство з обмеженою відповідальністю ВТ фірму «Рушничок» в розмірі 49,5 % статутного фонду, яка ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 15 липня 2010 року за її заявою залишена без розгляду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер.

12 січня 2011 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, посилаючись на те, що у листопаді 2010 року вона звернулась до суду з позовом про розкриття банком банківської таємниці та згідно з отриманою інформацією дізналася про наявність коштів на рахунку відповідача у сумі 118 649 грн, які просила поділити.

29 лютого 2012 року ОСОБА_6 збільшила позовні вимоги та просила стягнути зі спадкоємців ОСОБА_5 42 500 грн, посилаючись на те, що вона, як його дружина, має право на половину коштів від депозитного вкладу - 85 000 грн.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 липня 2015 року у частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко І.К. Парінова О.М. Ситнік