АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 668/3004/15-ц Головуючий в І інстанції Булах Є.М.
Провадження №22-ц/791/367/16 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1
Суддів:ОСОБА_2
ОСОБА_3
СекретарОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 30 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_5, посилаючись на те, що на підставі кредитного договору між сторонами від 16 вересня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 27489,27 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком повернення до 16 вересня 2013 року.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором просить з урахуванням уточнення позовних вимог стягнути на свою користь заборгованість станом на 02.10.2015 року в сумі 104779,63 дол.США, яка складається з : 24669,12 дол.США заборгованість за кредитом; 9363,42 дол.США заборгованість по процентам за користування кредитом; 2295,17 дол.США заборгованість по комісії за користування кредитом; 63451,16 дол.США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором; штрафи: 11,82 дол.США штраф (фіксована частина), 4988,94 дол.США (процентна складова).

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №НЕН2GA від 16.09.2008 року станом на 02.10.2015 року у сумі 34032,54 дол.США, яка складається з : 24669,12 дол.США заборгованість за кредитом; 9363,42 дол.США заборгованість по процентам за користування кредитом. Стягнуто судовий збір в сумі 10803,44 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови у задоволенні позовних вимог за комісією та неустойкою, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на те, що нарахування комісії, пені та штрафу після закінчення строку дії договору не суперечить вимогам закону та умовам договору.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю. При цьому просить взяти до уваги, що останній платіж відбувся у липні 2009 року, а отже з урахуванням погоджених сторонами умов договору строк платежу за всіма вимогами настав через 120 днів, тобто з 01.09.2009 року. Однак банк звернувся до суду із позовом лише у березні 2015 року, в звязку з чим пропустив строк позовної давності.

В ході апеляційного розгляду представник банку ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу банку, не визнала апеляційну скаргу ОСОБА_5 та пояснила, що заява про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки строк виконання зобовязань за договором 16.09.2013 року, окрім того, банк проводив списання з рахунків ОСОБА_5 протягом всієї заборгованості, останнє списання з рахунків позичальника проводилось банком 22.12.2014 року. Стосовно того, що ОСОБА_5 був мобілізований та перебував у зоні АТО з серпня 2014 по серпень 2015 року банку не було повідомлено.

Представник ОСОБА_7 ОСОБА_8 апеляційну скаргу банку не визнав, просить її відхилити, апеляційну скаргу ОСОБА_7 підтримав, просить задовольнити, при цьому просить взяти до уваги, що в договорі кредиту сторони погодили порядок зміни строку виконання зобовязань, який закінчився згідно п. 8.1. договору 30.11.2009 року. Отже з 01.12.2009 року банк дізнався про своє порушене право, однак із позовом звернувся лише у березні 2015 року, а тому строк позовної давності пропущено. Стосовно списань банком з рахунків ОСОБА_5, звернув увагу суду на те, що відповідно до вимог ст.. 264 ЦК України строк позовної давності переривається лише у разі вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, а відповідач таких дій не вчиняв, отже строк позовної давності не переривався.

Заслухавши доповідача,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги банку, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що сторонами передбачено строк виконання до 13.09.2013 року, на час розгляду справи заборгованість не погашена, в звязку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки строк позовної давності не сплив.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 16 вересня 2008 року, між позивачем та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №НЕН2GA, за яким останній отримав кредит у сумі 27489,28 дол.США. зі сплатою 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. з терміном повернення 16 вересня 2013 року, згідно з уточненим розрахунком заборгованість відповідача за вищевказаним договором станом на 02.10.2015 року складає 104779,63 дол.США, останній платіж здійснено позичальником 03 липня 2009 року.

За умовами договору кредиту на відповідача покладено обов'язок сплачувати, своєчасно та у повному обсязі погашати кредит, проценти за користування кредитом, винарогоду та комісію щомісячно у період з 25 по 30 число наступного місяця за місяцем, передбаченим графіком у визначеному розмірі.

Між сторонами кредитного договору в силу його умов виникли правовідносини, врегульовані положеннями ст.ст. 1046,1054 ЦК України, за якими відповідач отримав у позивача кредит із зобов'язанням його повернення та сплати процентів і комісії за користування кредитними коштами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом, як це передбачено ч. 1 ст. 651 ЦК України

Згідно п. 8.1.1 кредитного договору, позичальник зобов'язується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 8.1. Повне повернення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 даного договору.

Відповідно п.8.1.2 кредитного договору, у разі порушення термінів оплати, передбачених п. 8.1.1 на 120 календарних днів, - сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту, відсотків, винагороди, пені - останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Таким чином,на думку колегії суддів у зв'язку з порушенням відповідачем вказаних умов договору, зі спливом 120 днів після 03 липня 2009 року, в силу умов договору,строк повернення кредиту змінився на останній день місяця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 днів (30 листопада 2009 року), у відповідача виник обов'язок повернення кредитних коштів та сплати інших передбачених договором сум з цієї дати, однак ним такої умови договору не виконано, у зв'язку із чим банк дізнався про своє порушене право з 01 грудня 2009 року, проте з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся тільки 06 березня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи, відповідно до положень ст.261 ЦК України.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право.

Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом ст.. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, зокрема, щодо стягнення неустойки.

Таким чином, у зв'язку з порушенням умов договору, зі спливом 120 днів після пропуску строку внесення чергового платежу, в силу умов договору, термін повернення кредиту змінився, у відповідача 30.11.2009 року виник обов'язок повернення кредитних коштів та сплати інших передбачених договором сум. ОСОБА_5 у вказаний календарний день суму отриманого кредиту з передбаченими процентами за користування та штрафними санкціями не сплатив, у банку виникло право на звернення до суду з відповідним позовом, з яким останній звернувся тільки 06.03.2015 року, тобто з пропуском погодженого сторонами строку позовної давності строком 5 років. Відповідач подав до винесення судом першої інстанції рішення заяву про застосування позовної давності. Доводи щодо переривання строку позовної давності внаслідок списання банком сум, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки дій, передбачених ч.1 ст.. 264 ЦК України, які б свідчили про визнання ОСОБА_5 боргу останній не вчиняв. Посилання на інші підстави для переривання строку позовної давності сторони не наводили та судом не встановлені.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення тіла кредиту слід відмовити за пропуском строку позовної давності, в зазначеній частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог. При цьому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення пені за несвоєчасне погашення тіла кредиту з зазначених вище підстав.

Разом з тим, зі змістом частини першої ст.. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Аналогічні висновки містяться в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України №6-249цс15 від 02.12.2015року.

За таких обставин, на користь банку підлягають до стягнення з ОСОБА_5 в межах пятирічного строку позовної давності: відсотки, а також пеня за несвоєчасне погашення відсотків, нарахована протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання повинно бути виконане.

Окрім того, відповідно до п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується із наданим представником ОСОБА_5 ОСОБА_8 в ході апеляційного розгляду складеним відповідно до вимог закону розрахунком пені на відсотки в сумі 9374,23 дол.США, що по курсу НБУ на день ухвалення рішення еквівалентно 251323,11 грн. Наданий банком в ході апеляційного розгляду розрахунок пені на відсотки судовою колегією до уваги не приймається, як неналежний доказ в звязку з помилковим нарахуванням пені не на суму відсотків, нарахованих в межах пятирічного строку позовної давності, а на загальний залишок заборгованості по процентам.

За таких обставин, апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині визначення загальної суми заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 16.09.2008 року станом на 02.10.2015 року в сумі 34032,54 дол.США, а також в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в сумі 24669,12 дол.США з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Це ж рішення в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягає зміні, зменшивши суму стягнення на користь банку з ОСОБА_5 заборгованості в цій частині в межах строку позовної давності з 9363,42 дол.США до 6156,58 дол.США.

Окрім того, рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення цих позовних вимог та стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» пені на відсотки в сумі 251323,11 грн., нарахованої протягом трьох років з дня, коли відповідне зобовязання повинно бути виконане, в межах пятирічного строку позовної давності та з урахуванням вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В решті це ж рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»,- задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 30 листопада 2015 року в частині визначення загальної суми заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором від 16.02.2008 року станом на 02.10.2015 року в сумі 34032,54 доларів США, в частині заборгованості за кредитом в сумі 24669,12 доларів США, штрафів 11,82 доларів США і 4988,94 доларів США, а також комісії 2295,17 доларів США скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Це ж рішення суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за процентами за користування кредитом, зменшивши суму стягнення з 9363,42 доларів США до 6156,58 доларів США.

Окрім того, рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог. Стягнути з ОСОБА_9 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» пеню на відсотки в сумі 251323,11 гривень.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

ОСОБА_3