Справа № 361/5755/16-ц
Провадження № 2/361/3178/16
У Х В А Л А

07 жовтня 2016 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області, суддя Селезньова Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Кей Колект», ПАТ «Укрсиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту припиненим, -

встановив:

У позові позивач просить визнати припиненим договір кредиту (договір про надання споживчого кредиту), укладений між сторонами в 2008 році, зокрема, з тих підстав, що вже є рішення суду, яким кредитору було відмовлено у позові до позичальника про стягнення заборгованості за даним договором з підстав пропуску строку позовної давності.

Згідно правил про підсудність за ст.109 ЦПК позови до юридичної особи предявляються за її місцезнаходженням, тобто за зареєстрованою в належному порядку її юридичною адресою.

У позовній заяві позивач вказує юридичні адреси відповідачів, якими є: м. Київ, вул. Іллінська, 8 (першого відповідача) і м. Харків, проспект Московський, 60 (другого відповідача). Таким чином, позов не підсудний Броварському міськрайонному суду Київської області.

Позов позивачем подано до Броварського міськрайонного суду за місцем зареєстрованого проживання позивача, з посиланням на ч.5 ст.110 ЦПК України, згідно якої позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позовом про захист прав споживача визнається позов у сфері правовідносин, врегульованих Законом України «Про захист прав споживачів», який подається споживачем, тобто особою, визначеною у п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», на захист прав, порушених субєктом, визначеним у даному законі. Згідно ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» він регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Правами споживача, які підлягають захисту у порядку, визначеному даним Законом, є права, передбачені даним законом, зокрема, право на придбання, замовлення або використання продукції для задоволення своїх особистих потреб; право вільного вибору продукції, товару, послуги; право рівності споживачів та інформованості щодо якості і властивостей товару (послуги); права на належну якість; а також право на захист від порушень умов договору (ст.10) та права споживача у разі придбання товару в кредит (ст.11). Зокрема, щодо правовідносин, які виникають з приводу придбання продукції у кредит і з приводу укладення договору споживчого кредиту, то зі змісту ст. 11 Закону «Про захист прав споживачів», якою врегульовані дані правовідносини, слід дійти висновку, що в такому порядку розглядаються спори, які виникають в процесі підготовки і укладення договору споживчого кредиту, його виконання надавачем послуги, з приводу придбання в кредит товару.

Позов ОСОБА_1 про визнання договору споживчого кредиту припиненим не є позовом про захист прав споживача, а є звичайним цивільним позовом, що виник з договірних правовідносин, у спорі між сторонами договору в процесі його виконання та/або за наслідками його виконання, тобто не у сфері регулювання Законом України «Про захист прав споживачів». Таким чином, відсутні підстави для визначення територіальної підсудності даного позову за ст.110 ЦПК України, в тому числі за ч.5 ст.110 ЦПК.

Згідно п.4 ч.3 ст.121 ЦПК заява провертається , якщо справа не підсудна цьому суду.

Керуючись п.4 ч.3 ст. 121, ст.109 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву повернути позивачу як територіально не підсудну Броварському міськрайонному суду Київської області.

Ухвала може бути оскаржена учасниками процесу шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 5 днів з дня отримання копії.

Суддя Т.В. Селезньова