Справа №265/5698/15-ц
Провадження №2/265/67/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

за участю секретаря Цепи К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа - Орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач ОСОБА_2 її колишній чоловік, з яким вона розірвала шлюб 13.02.2012 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Після розірвання шлюбу відповідач дитину не утримує, у вихованні дитини участі не бере, і вона самостійно займається вихованням дитини та її розвитком, утримує дитину виключно за свій рахунок.

Зазначала, що протягом всього часу відповідач аліменти на утримання дитини не сплачує, участь у шкільних справах сина не бере, що свідчить про ухилення з боку відповідача від своїх батьківських обов'язків. Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 повністю підтримала свої позовні вимоги та дала пояснення аналогічні викладеним у позовної заяві. Додатково пояснила, що відповідач веде аморальний спосіб життя, вживає спиртні напої, в такому стані влаштовував сварки з її батьком, в зв'язку з чим вона зверталася із заявами до правоохоронних органів. Судом був встановлений графік спілкування відповідача із сином, але коли останній забирає сина, то виникають проблеми з поверненням дитини, вона вимушена самостійно приїжджати за сином, внаслідок чого були пропуски дитячого садочка. Відповідач аліменти не платить, вона вимушена була звертатися до суду про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, у судовому засіданні зазначав, що між ним та позивачем постійно виникають розбіжності, так як позивач не дає йому сина, ховає його, навіть приховала школу де навчається син, що б він не мав змоги з ним спілкуватися, мотивуючи тим, що він не платить аліменти. Він вимушений красти сина, щоб якось з ним спілкуватися. Вказував, що дає сину гроші, купує подарунки, син бажає з ним спілкуватися. Пояснив, що веде нормальне життя, наркотичні засоби та алкогольні напої не вживає, не офіційне працює в службі таксі. Також зазначав, що цивільний чоловік позивача б'є його сина, він навіть був вимушений возити дитину на експертизу, знімати побої.

Представник Служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації Петрук Н.Л., діюча на підставі довіреності, в судовому засідання пояснила, що до служби надходив лист, в якому зазначалося про факт побиття цивільним чоловіком позивача неповнолітнього ОСОБА_3. Вказувала, що дитина висловлювала бажання спілкуватися із батьком, тягнеться до нього. Відповідач намагається сплачувати аліменти, але має заборгованість. Вказувала, що служба вважає за недоцільне позбавляти відповідача батьківських прав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачем на протязі чотирьох років, так як проживала з нею по сусідству. Відповідача вона ні коли не бачила. Однак, зі слів позивача їй відомо, що відповідач не займається сином, не цікавиться його навчанням, постійно вживає спиртні напої, матеріально не допомагає. Зазначала, що зі слів дитини їй відомо, що його батько вживає спиртні напої.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що позивач по справі її внучка, однак вона з нею ні коли не проживала. На її очах відповідач двічі намагався викрасти дитини, але вони не дали цього зробити, викликали міліцію. Вказувала, що дитина тягнеться до батька, бажає спілкуватися з ним, проводити час. Однак, їй відомо, що відповідач не допомагає матеріально.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що позивач це її донька. Вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав, так як він не допомагає матеріально. Також зазначала, що дитина тягнеться до батька, любить його. Відповідач дійсно декілька разів викрадав дитину, але бували випадки коли позивач сама не давала сина відповідачу. Відповідач іноді приїжджав за дитиною в стані алкогольного сп'яніння, влаштовував сварки, вони навіть викликали міліцію.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що проживає з сім'єю позивача по сусідству, але не довго. Їй відомо, що відповідач приїжджає до сина, але про це знає вся вулиця, так як він робить це дуже голосно. Вона була свідком сварок між позивачем та відповідачем. Вказувала, що їй відомо, що відповідач викрадав свого сина, але причину не знає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що знайом із відповідачем, йому відомо, що відповідач неодноразово приїжджав до сина, але йому його ні хто не віддав. Коли вони разом із відповідачем приїжджали, то телефонував син, і коли вони під'їхали, то син сів в машину і вони уїхали.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що відповідач і його син тягнуться один до одного, відповідач намагається забирати сина, постійно телефонує, але позивач його не дає. Вказувала, що відповідач працює в таксі, має вільний графік, коли вони забирають дитину, то в продуктах харчування не відмовляють, купують книжки, займалися малюванням.

З'ясувавши думку сторін щодо позову, допитав свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У відповідності до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Статтею 60 ЦПК України, зокрема, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року по 13 лютого 2012 року, що підтверджується рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 13.02.2012 року (а.с.66).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину.

Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 08 липня 2008 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що зроблено актовий запис № 550. В графі батьки зазначені: мати - ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2 (а.с.5).

З довідки № 276 від 25.06.2015 року, виданої головою комітету самоорганізації населення «Азовкольцо» Бєловою А.В. вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та мешкає за адресою АДРЕСА_1, разом дитиною: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.11.2015 року, який складений працівниками служби у справах дітей Іллічівської рай адміністрації, ОСОБА_1 має задовільні умови проживання (а.с.31).

Згідно інформації центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 від 24.06.2015 року, наданою головним лікарем, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 спостерігається в амбулаторії №3 ЦПМСД №1, з 09.2011 року, зауважень щодо догляду за дитиною, не було (а.с. 9).

Згідно характеристики ЗОШ № 45, наданою директором школи та класним керівником, протягом навчання дитини ОСОБА_3, контролем з боку батьків займається мати ОСОБА_1 Батько, ОСОБА_2 до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, участь у шкільних справах сина не брав і шкільним життям дитини не цікавився (а.с.7).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 однією з підстав позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 зазначала не сплату аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. При цьому, позивач на підтвердження своїх вимог посилалася на рішення Іллічівського районного суду від 21 грудня 2011 року, відповідно до якого з ОСОБА_2 були стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (а.с.60).

Згідно інформації Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, борг з виплати аліментів ОСОБА_2 на 16.05.2013 року становить 13669 грн. (а.с.63).

В зв'язку з тим, що відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів, рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 31 липня 2013 року, з ОСОБА_2 за позовною заявою ОСОБА_1 була стягнута пеня від суми несплачених аліментів за весь час прострочення їх сплати у розмірі 36019,17 грн. (а.с.61, 64-65).

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 вказував, що почав сплачувати заборгованість з виплати аліментів, надавши чек від 16.11.2015 р. на ім'я ОСОБА_1 на суму 200 гривень.

Згідно акту обстеження житлових умов № 255 від 03.11.2015, який складений працівниками служби у справах дітей Орджонікідзевської районної адміністрації та практичним психологом, батько малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_2, має задовільні умови проживання (а.с. 30).

Як вбачається з характеристики з місця проживання, ОСОБА_2 характеризується виключно позитивно (а.с.55).

Згідно рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 20.08.2013 року, був встановлений порядок спілкування батько ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за яким визначено графік: щотижня з 17.00 годин п'ятниці до 17.00 годин суботи; у літній період для сумісного відпочинку - 10 днів; 25 червня,31 грудня, 7січня, у Великдень - по домовленістю з матір'ю але не менш 3-х годин на кожен день.

У судовому засіданні з пояснень сторін та свідків було встановлено, що кожна з сторін не дотримувалась визначеного судом графіку, постійно його порушуючи. Саме невиконання з боку ОСОБА_2 рішення суду щодо встановлення порядку спілкування з сином, стало причиною звернення позивачем до правоохоронних органів (а.с.67-68).

Згідно інформації Орджонікідзевського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради № 01-11-2356 від 17.05.2015, ОСОБА_2 26.05.2014 року звертався до центру за допомогою, так як його колишня дружина не надавала йому дозволу спілкуватися з сином, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Того ж часу батько дитини з'ясував факт насилля над дитиною та звернувся до відповідних органів із заявою про побиття дитини. Інформацію про ситуацію в родині було направлено до Іллічівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради за місцем проживання дитини (а.с.48).

Як зазначено у акті від 04.11.2015 року спеціалістами служби у справах дітей Орджонікідзевської рай адміністрації була проведена співбесіда з малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У ході бесіди було встановлено, що дитина рідко, але спілкується з батьком. Матеріальної допомоги батько не надає, з дитиною не відвідує дитячі заходи, школу. ОСОБА_3 висловив бажання спілкуватися з батьком і в подальшому. Також дитина зазначила, що батько не приймає будь-якої іншої участі у його житті, навчанні та вихованні (а.с.57).

Відповідно висновку Органу опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації №03-11-149 від 02.03.2016 року, позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на батьків, за наявністю наданих батьками документів та обставин, орган опіки та піклування вважає, що встановлені факти не можуть бути достатньою підставою для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, стосовно малолітнього ОСОБА_3.

Таким чином, під час судового розгляду справи, судом встановлено, що відповідач приймає міри направленні про надання матеріальної допомоги своєму сину (почав сплачувати наявну заборгованість) та по мірі можливості спілкується з дитиною, категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, тобто намагається не втрачати зв'язок зі своїм неповнолітнім сином і не має жодного наміру відмовлятися від дитини, бажає в подальшому виконувати свої батьківські обов'язки.

Також суд враховує думки дитини, яка визначена у акті від 04.11.2015 р., а також покази сторін та свідків, згідно з якими неповнолітня дитина також прагне спілкуванню з батьком.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків, а саме, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в достатньому обсязі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не бере педагогічної, матеріальної та іншої участі у вихованні доньки, ухиляється від сплати аліментів, за умови недоведеності винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, тощо, як кожна окремо, так і в сукупності в судовому засіданні достатньо не доведені та не обґрунтовані.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні ті обставини, які є необхідними для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому вважає доцільним відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 174, 197, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мельник І.Г.