Справа № 524/5929/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Савічева В.О.

при секретарі Воблікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського про визнання незаконним наказу, стягнення моральної шкоди та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, внесення запису до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, внесення запису до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, зазначаючи, що в ОСОБА_2 першій міській лікарні ім. О.Т. Богаєвського вона працювала з 01.08.1985 року спочатку на посаді лікаря-інтерна (наказ 5 93-к від 05.08.1985р.), далі лікаря терапевта дільничного, лікаря ЗПСМ, лікаря імунолога з 04.01.2011 року (наказ № 6-вк від 11.01.2011р.), на посаді лікаря-імунолога клінічного поліклініки з 01.03.2013 року (наказ № 50 від 07.03.2013 р.) по 08.07.2015 року (наказ № 163 від 08.07. 2015р.)

08.07.2015 року по ОСОБА_2 першій міській лікарні ім. О.Т. Богаєвського було видано наказ № 163 про розірвання трудового договору з лікарем-імунологом клінічним та відбулося її звільнення за ч. 3 ст.40 КЗпП України.

Вважає, що підстави для звільнення є поверхневими, не конкретизованими, надуманими, хибними і винесення наказу № 163 від 08.07.2015 року не має законного підґрунтя, тому він має бути визнаний незаконним.

Крім того діями відповідача їй завдано значної моральної шкоди, яку вона оцінює в 40000,00 грн.. Просила суд визнати незаконним наказ ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського № 163 від 08.07.2015 року про розірвання трудового договору з лікарем-імунологом клінічним ОСОБА_1 та скасувати його, поновити ОСОБА_1 на посаді лікаря-імунолога клінічного та допусти до роботи, зобов'язати ОСОБА_2 першу міську лікарню ім. О.Т. Богаєвського внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки ОСОБА_3. Зобов'язати ОСОБА_2 першу міську лікарню ім. О.Т. Богаєвського виплати ТкачАлініОлександрівні заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу до прийняття рішення по справі. Зобов'язати ОСОБА_2 першу міську лікарню ім. О.Т. Богаєвського подати до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коригуючи та скасовуючу звітність до попередньо поданої звітності відносно даних персоніфікованої облікової карки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1, з часу звільнення до часу поновлення на роботі, з врахуванням виплаченої середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Стягнути з ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського на її користь 40000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Крім того позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського про визнання незаконним наказу, стягнення моральної шкоди, зазначаючи, що 07.05.2015 року наказом № 2-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-імунолога клінічного ОСОБА_1О.», їй було оголошено догану.

Вважає, що виданий наказ № 2-д від 07.05.2015 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності є незаконним, підстави винесення наказу № 2-д від 07.05.2015 року є хибними та такими, що не мають законного підґрунтя, тому він має бути визнаний незаконним.

Крім того діями відповідача їй завдано значної моральної шкоди, яку оцінює в 5000,00 грн..

Просила суд визнати незаконним наказ ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського №2-д від 07.05.2015 року про притягнення до

дисциплінарної відповідальності лікаря-імунолога клінічного ОСОБА_1 та скасувати його. Стягнути з відповідача на її користь 5000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 29.07.2015 року обєднано в одне провадження цивільна справа № 524/5929/15-ц, провадження № 2/524/2215/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, внесення запису до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди та цивільна справа № 524/5640/15-ц, провадження № 2/524/2130/15 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського про визнання незаконним наказу, стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_4, ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовних заявах та просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали посилаючись на обставини викладені в заперечені на позовну заяву та просили суд в задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи Управління охорони здоровя виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_9 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не підтримав.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. В судовому засіданні досліджені всі докази, надані сторонами. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надійшли. Суд постановляє рішення на підставі доказів, наданих сторонами і досліджених під час судового розгляду справи.

Функцією суду, у відповідності з принципами змагальності та диспозитивності, є оцінка наданих сторонами доказів, а не їх збирання. Суд, зберігаючи обєктивність та неупередженість, створює необхідні умови для виконання сторонами їх процесуальних обовязків та здійснення наданих їм прав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 почала працювати в ОСОБА_2 першій міській лікарні ім. О.Т. Богаєвського з 01.08.1985 року, спочатку на посаді лікаря-інтерна (наказ № 93-к від 05.08.1985р.), далі лікаря терапевта дільничного, лікаря ЗПСМ, лікаря імунолога з 04.01.2011 року (наказ № 6-вк від 11.01.2011р.), на посаді лікаря-імунолога клінічного поліклініки з 01.03.2013 року (наказ № 50 від 07.03.2013 р.) по 08.07.2015 року (наказ № 163 від 08.07. 2015р.).

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.

Стаття 139 КЗпП України зобовязує працівника працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової та технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

20.10.2014 року наказом № 4-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-імунолога клінічного ОСОБА_1О.», позивачу було оголошено догану.

07.05.2015 року наказом № 2-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-імунолога клінічного ОСОБА_1О.», позивачу було оголошено догану.

08.07.2015 року по ОСОБА_2 першій міській лікарні ім. О.Т. Богаєвського видано наказ № 163 про розірвання трудового договору з лікарем-імунологом клінічним та відбулося звільнення позивача ОСОБА_1 за п. 3 ч. 1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України адміністрація має право розірвати трудовий договір у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

В Типових правилах внутрішнього трудового розпорядку закріплено, що працівники повинні працювати чесно і добросовісно, дотримуватися дисципліни праці, не заважати іншим працівникам виконувати їх трудові обов'язки, вести себе гідно.

Аналогічні вимоги зазначені і в Правилах внутрішнього трудового розпорядку ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. № 9 із змінами та доповненнями у п. 23 вказав: «За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, встановлені чинним законодавством, які не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково».

Лікар-імунолог клінічний ОСОБА_1 при наявності 2-х дисциплінарних стягнень, які не втратили юридичної сили, скоїла проступок, який полягає в неналежному веденні медичної документації, приписок в медичних документах пацієнтів, наявність недостовірних статистичних відомостей, які надані до статистичних органів, всі ці дії є підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, так як допускається порушення посадової інструкції, Довідника кваліфікаційних характеристик, Інструкції затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України № 110 від 14.02.2012 р.

Начальником УОЗ ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_10, заступником начальника УОЗ ОСОБА_11 в червні 2014 р. при адміністративному обході в поліклініці ОСОБА_2 першої міської лікарні ОСОБА_12 були встановлені факти невідповідності обліку фактично прийнятих пацієнтів по «Журналу реєстрації амбулаторних хворих» затвердженого наказом МОЗ України № 110 від 14.02.2012 р. (форма 074/0), в імунологічному кабінеті були встановлені приписки пацієнтів, неналежне ведення медичної документації.

Керівництво УОЗ інформувало щодо проведеної перевірки головного лікаря і завідувачку поліклініки. Крім того, управління охорони здоров'я видало розпорядження № 150 від 21.07.2014 р. з метою проведення аналізу якості надання медичної допомоги імунологічним хворим.

04.07.2014 р. до головного лікаря з заявою звернулася сестра медична імунологічного кабінету ОСОБА_13, в якій повідомляла, що працює з лікарем ОСОБА_1 з 05.08.2011 p., але останнім часом лікар створює навмисно конфліктні ситуації, змушує залишати робоче місце, в грубій, образливій формі.

З метою перевірки наведених фактів, зазначених у зверненні працівника, 04.07.2014 p., розпорядженням № 32 від 07.07.2014 р. «Про проведення службового розслідування» була створена комісія.

22.07.2014 р. виданий наказ № 155 «Про внесення доповнення до розпорядження № 32 від 07.07.2014 р. і наказу № 150 від 16.07.2014 p., в якому встановлені терміни розгляду звернень ОСОБА_1 і ОСОБА_13.

Комісія прийшла до висновку, що лікар-імунолог клінічний ОСОБА_1 допускала неналежне ведення медичної документації, тим самим порушувалися вимоги інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 025/0 «Медична карта амбулаторного хворого №», затверджена наказом МОЗ України № 110 від 14.02.2012 p., зареєстрована в Мінюсті 28.04.2012 р. № 19/20982. Оформлення документації не відповідало вимогам зазначеної інструкції, одночасно здійснювалися приписки пацієнтів.

Крім того, допущено порушення посадової інструкції та вимоги Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників - Охорона здоров'я, випуск 78, затвердженого наказом МОЗ України № 117 від 29.03.2002 р. за погодженням Міністерства праці і соціальної політики України. В якому в кваліфікаційній характеристиці лікаря-імунолога клінічного зазначається, що працівник повинен дотримуватися принципу медичної деонтології та вести лікарську документацію належним чином.

В результаті службової перевірки встановлені факти приписки пацієнтів, у т.ч. померлих осіб у ф. 074/0. Крім того, комісія перевірила достовірність записів, зроблених особисто ОСОБА_1, за період з лютого 2013 р. по 04 липня 2014 p., та по статистичним талонам. Встановлено, що особисто ОСОБА_1 вносила записи в журнал осіб, яких не було на прийомі.

Після отримання письмового пояснення від ОСОБА_1 та проаналізувавши його, по лікарні був виданий наказ № 4-д від 20.10.2014 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-імунолога клінічного ОСОБА_1О.», згідно наказу за допущені факти неналежного ведення медичної документації, встановлені факти приписок пацієнтів (в тому числі померлих осіб), внесення недостовірних даних до медичної документації («Журнал реєстрації пацієнтів», статистичні талони та інше), противоправне відсторонення від роботи сестри медичної ОСОБА_13, лікарю-імунологу клінічному ОСОБА_1 була оголошена догана. З дисциплінарним стягненням ОСОБА_1 у встановлені терміни ознайомлена під підпис.

У січні-лютому 2015 р. до завідувачки поліклініки ОСОБА_6 з 4-ма заявами звернулася сестра медична імунологічного кабінету ОСОБА_14, в яких зазначалося, що при виконанні нею трудових обов'язків на робочому місці лікар-імунолог клінічний ОСОБА_1, якому була підпорядкована безпосередньо сестра медична, постійно допускає відносно неї створення конфліктних ситуацій шляхом погроз, докорів, образ, відсторонення від роботи. Одночасно нею зазначалося, що лікар допускає неналежне ведення медичної документації, зокрема приписки пацієнтів, перед тим, як здати звіт в статистичний кабінет про прийом пацієнтів ОСОБА_1 дописувала в «Журналі обліку амбулаторних хворих» (форма 074/0) осіб, яких фактично на прийомі не було.

Для перевірки обставин, викладених у заявах ОСОБА_1 і ОСОБА_14, наказом по лікарні № 69 від 06.03.2015 р. «Про проведення службового розслідування» була створена комісія для всебічного, повного та об'єктивного розслідування звернень ОСОБА_1 та ОСОБА_14

Члени комісії прийшли до висновку, що лікар-імунолог клінічний ОСОБА_1, якому безпосередньо підпорядкована заявниця, допускала постійно порушення принципу деонтології та професійної етики, протиправно відстороняла сестру медичну від роботи, про що складено акт. Разом з тим, не підтвердилися факти погроз на адресу ОСОБА_14 з боку лікаря-хірурга ОСОБА_15. Комісія прийшла до висновку, що є безпідставними та необґрунтованими факти та твердження ОСОБА_1 щодо створення конфліктних ситуацій та нездорової атмосфери з боку завідувачки поліклініки, а також враховуючи, що поліклініка є структурним підрозділом лікарні і згідно штатного розпису лікар-імунолог клінічний входить до штату поліклініки, лікар-імунолог клінічний ОСОБА_1 повинна бути безпосередньо підпорядкована завідувачці поліклініки, що і зазначено в посадовій інструкції.

Одночасно комісія рекомендувала застосувати до ОСОБА_1 за порушення посадової інструкції, Правил внутрішнього трудового розпорядку, Довідника кваліфікаційних характеристик - Охорона здоров'я, заходи дисциплінарного стягнення.

07.05.2015 р. наказом № 2-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-імунолога клінічного ОСОБА_1О.» лікарю-імунологу клінічному ОСОБА_1 за допущені порушення принципів деонтології та професійної етики, Правил внутрішнього трудового розпорядку відносно сестри медичної імунологічного кабінету ОСОБА_14, а також протиправне відсторонення останньої від виконання своїх трудових обов'язків оголошена догана. З наказом ОСОБА_1 ознайомлена під підпис.

Для перевірки достовірності фактів неналежного ведення медичних документів, приписок пацієнтів, достовірних даних форми 025/0 і форми 039/0 з даними формами 074/0, оформлення статистичних талонів, згідно звернення ОСОБА_14, наказом № 123 від 05.05.2015 р. була створена комісія під головуванням лікаря-статистика ОСОБА_16 та інших фахівців.

Комісією було проведено 4 засідання, знайдено підтвердження неналежного ведення медичних документів, зокрема Інструкція затверджена наказом МОЗ України № 110 від 11.02.2012 p., по 42 особам допущені приписки в медичних документах.

Таким чином, працівником були допущені порушення вимог Довідника кваліфікаційних характеристик - Охорона здоров'я, посадової інструкції, інструкцій МОЗ України.

По результатам перевірки надана Довідка, в якій ставиться питання щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Накази про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності видані з дотриманням вимог ст. 148 КЗпП України не пізніше одного місяця з дня виявлення проступку.

Згідно Правил внутрішнього трудового розпорядку лікарні, в розділі III Основні обов'язки працівників, вони зобов'язані вести себе гідно, керуватися на роботі принципом порозуміння, ділового контакту і активності, не допускати грубості іншим працівникам, виконувати трудові обов'язки.

Позивачем ОСОБА_1 постійно не виконувалися вимоги Правил внутрішнього трудового розпорядку лікарні, а також не виконувалися вимоги ст. 139 КЗпП України щодо обов'язки працівників. Таким чином, з боку лікаря ОСОБА_1 є винні дії та систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на неї посадовою інструкцією, Правилами внутрішнього трудового розпорядку, інструкцій МОЗ України, при цьому працівниця має не погашені накази № 4-д від 20.10.2014 р. і № 2-д від 07.05.2015 p., але належних засновків не зробила.

Відповідно до ст. 43 КЗпП Закону України про профспілки... (ст. 39) адміністрацією лікарні було направлено подання до профкому для отримання попередньої згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_1 по ч. З ст. 40 КЗпП України. Згідно витягу з протоколу засідання профкому від 03.07.2015 p., продовженого 07.05.2015 р. № 19, одноголосно члени профкому надали згоду звільнення ОСОБА_1 з роботи за ч. З ст. 40 КЗпП України.

На підставі рекомендацій абз.2 п.23 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів»№ 9 від 06.11.1992 р. судом враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково.

В судовому засіданні встановлено, що на час постановлення наказу № 163 від 08.07.2015 р. «Про розірвання трудового договору з лікарем-імунологом клінічним ОСОБА_1О.», наказ № 4-д від 20.10.2014 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-імунолога клінічного ОСОБА_1О.» та наказ № 2-д від 07.05.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікаря-імунолога клінічного ОСОБА_1О.» винесені у відповідності до вимог чинного законодавства і не втратили юридичної сили за давністю, оскільки з дат його винесення не сплинув річний строк, передбачений ч.1 ст. 151 КЗпП України, і достроково не зняті, оскільки сторони з приводу цього доказів суду не надали.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач допустила на роботі систематичні порушення без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором та функціональними обовязками, маючи раніше застосований на законних підставах заходи дисциплінарного стягнення, які не втратили юридичну силу за давністю і не зняті достроково, у звязку із чим, наказ № 163 від 08.07.2015 р. «Про розірвання трудового договору з лікарем-імунологом клінічним ОСОБА_1О.» винесений відносно позивача у відповідності до вимог п.3 ст. 40 КЗпП України і підстав для його скасування суд не вбачає.

Таким чином, вимоги позивача з приводу визнання незаконним наказу ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського № 163 від 08.07.2015 року про розірвання трудового договору з лікарем-імунологом клінічним ОСОБА_1 та скасування його, поновлення ОСОБА_1 на посаді лікаря-імунолога клінічного та допуску її до роботи, зобов'язання ОСОБА_2 першою міською лікарнею ім. О.Т. Богаєвського внести запис про поновлення на роботі до трудової книжки ОСОБА_1. Зобов'язання ОСОБА_2 першою міською лікарнею ім. О.Т. Богаєвського виплатити ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу до прийняття рішення по справі. Зобов'язати ОСОБА_2 першу міську лікарню ім. О.Т. Богаєвського подати до Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області коригуючи та скасовуючу звітність до попередньо поданої звітності відносно даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1, з часу звільнення до часу поновлення на роботі, з врахуванням виплаченої середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Стягнути з ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського на її користь 40000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, визнати незаконним наказ ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського №2-д від 07.05.2015 року про притягнення до

дисциплінарної відповідальності лікаря-імунолога клінічного ОСОБА_1 та скасувати його. Стягнути з відповідача на її користь 5000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. є незаконними, не обґрунтованими, не доведеними в судовому засіданні і такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України, слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 14, 57-59, 60, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського про визнання незаконним наказу, стягнення моральної шкоди та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 першої міської лікарні ім. О.Т. Богаєвського про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, внесення запису до трудової книжки, стягнення заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: