Провадження № 760/6001/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Лазаренко В.В.

з участю секретарів - Кучерини Ю.С., Слободянюк А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дітей та стягнення додаткових витрат на дітей, -

В С Т А Н О В И В :

29.09.2016 позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить розірвати укладений між ними шлюб та стягнути з відповідача аліменти та додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи вказані вимоги, позивач посилається на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та сімейні обов'язки. Тривалий час вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть.

Від шлюбу мають дітей - дочку ОСОБА_3, 2002 р.н. та сина ОСОБА_4, 2010 р.н. На даний час діти проживають з нею, суперечки про місце проживання дітей немає, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв'язку з чим позивачка просить розірвати шлюб.

Також посилається на те, що між нею та відповідачем не було досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей.

Зазначає, що діти навчаються в школі, а тому до витрат на їх утримання входять і витрати на проїзд від дому до школи, які щомісячно складають 4000,00 грн. Діти страждають на хронічні захворювання у зв`язку з чим потребують періодичного обстеження та, за необхідності, лікування. При цьому навчання дітей, їхній фізичний (плавання) та духовний розвиток щомісячно потребує сплати більше 2000,00 грн. Тому на утримання двох дітей позивач на місяць витрачає щонайменше 8000,00 грн. Як їй відомо, відповідач працює офіційно та неофіційно, та отримує регулярний офіційний в сумі 10000,00 грн. та мінливий, але високий неофіційний дохід. Інших неповнолітніх дітей та осіб на утриманні не має.

У зв'язку з такими обставинами, просить з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 9650,00 грн., щомісячно.

Також зазначає, що згідно медичного висновку дочці ОСОБА_3 показано один раз на рік проходити певну кількість процедур, зокрема, консультація ендокринолога, УЗД щитовидної залози, УЗД органів черевної порожнини і шлунка, трийодтиранин загальний, тиреотропний гормон, загальний аналіз крові, відвідування педіатра, дитячого стаціонару 2 рази на рік, загальна вартість яких складає 4 711,00 грн. у 2016 році. У зв'язку з такими обставинами, просить стягнути з відповідача додатково понесені витрати на щорічне лікування доньки у розмірі 4 711,00 за 2016 рік, а у подальшому - 5 000,00 грн. на рік шляхом сплати наперед у січні кожного року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнали в повному обсязі. Вимоги про стягнення аліментів визнали частково. Звертали увагу суду на те, що відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, а тому відсутні підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Також при визначенні розміру аліментів просили врахувати, що на утриманні відповідача знаходиться непрацездатні батьки, а розмір заявлених аліментів є надмірно завищеним, оскільки його дохід складає 13648,94 грн., та недоведеним. Необґрунтованим і недоведеним вважали і розмірі заявлених до стягнення додаткових витрат.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 14.07.2001 сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились, про що складено відповідний актовий запис за номером 8295, що вбачається із свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, серія НОМЕР_1.

На час розгляду справи сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, тривалий час не ведуть спільного господарства. Примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, оскільки їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи обставини наведені вище, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що сім'я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей - дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 /свідоцтво про народження від 31.05.2013 серія НОМЕР_2/, сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 /свідоцтво про народження від 30.06.2010 серія НОМЕР_3/

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Водночас за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Встановлено, що на час розгляду справи неповнолітні діти проживають з матір'ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні.

Відповідач офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід, що підтверджується довідкою від 09.11.2016 №01-09/518, виданою Національною філармонією України.

Крім того, відповідач має на утриманні непрацездатних батьків ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, бітька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно частини першої ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В ході судового розгляду представник відповідача наполягав на тому, що відповідач не отримує інших доходів, які носять нерегулярний, мінливий характер, чи одержуються ним в натурі.

Будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин з боку позивачки надано не було.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача підлягають стягненню в частці від його доходу.

Відповідно, виходячи з фактичних обставин справи, суд вважає, що на користь позивача має бути стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, оскільки такий розмір буде достатнім для створення для дітей необхідних передумов для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.

З огляду на наведене вимоги позивачки про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог позивачки про призначення щомісячних додаткових витрат суд враховує наступне.

Сімейним кодексом України передбачено участь батьків у додаткових витратах на дитину.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пункт 18 постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Таким чином, додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У даному випадку мова йде про додаткові витрати, а не про додаткове стягнення коштів на утримання дітей. Аліменти мають забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Проте в окремих випадках, через особливі обставини (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини тощо) потрібні значні додаткові витрати. Тому розмір додаткових витрат, що стягуються повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачкою на підтвердження своїх вимог в частині стягнення додаткових витрат на дитину надно консультативний висновок Медичного Центру "Eurolab". Разом з цим, вказаний висновок не підтверджує, а ні необхідність щороку нести додаткові витрати на дитину, повязані з особливим станом її здоров`я, а ні те, що позивачем в 2016 році понесені додаткові витрати на дитину в розмірі 4 711,00 грн..

Враховуючи, що позивачем не надано суду доказів того, що вона несе додаткові витрати на дитину, пов`язані з особливими обставинами, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині вимог про розірвання шлюбу, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні нею судові витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 грн.

З урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів і суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, з відповідача відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 180-185, 191 СК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 14 липня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 8295) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, щомісяця в розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 29.09.2016 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя