Справа № 682/2336/16-ц
Провадження № 2/682/908/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О.. з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника органу опіки та піклування Славутської міської ради Хмельницької області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права спільної сумісної власності на квартиру, визнання права на частку у спільній частковій власності на квартиру, припинення права на частку у квартирі зі стягненням грошової компенсаціі,

в и р і ш и в.

Позов задовольнити частково.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право на 1/3 частку за кожним у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 535,24 грн судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Протягом десяти днів з дня проголошення сторони можуть оскаржити рішення суду в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Суддя Зеленська В.І.

Справа № 682/2336/16-ц

Провадження № 2/682/908/2016

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі : головуючого судді Зеленської В.І., при секретарі Кондратюк Л.О.. з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника органу опіки та піклування Славутської міської ради Хмельницької області ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про припинення права спільної сумісної власності на квартиру, визнання права на частку у спільній частковій власності на квартиру, припинення права на частку у квартирі зі стягненням грошової компенсаціі,

в с т а н о в и в.

29.09.2016 р ОСОБА_1 від свого імені та в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_5, в якому просить припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право на 1/3 частку за кожним у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1, припинити право ОСОБА_5 на 1/3 частку означеної квартири та присудити йому грошову компенсацію за належну йому 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в розмірі 89 135,34 грн, внесену ОСОБА_1 на депозитний рахунок Головного територіального управління судлової адміністрації в Хмельницькій області, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за кожним.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 обґрунтовують позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі та в період шлюбу отримали і разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 у 2010 році приватизували на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат житловою площею 30,0 кв.м., загальна площе 51,1 кв.м. У 2012 році шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірвано, з 2012 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спільне володіння та користування цією квартирою неможливе, частка відповідача ОСОБА_5 не може бути виділена в натурі, позивачкою внесено на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області 89 135,34 грн, що дорівнює вартості 1/3 частки спірної квартири, іншого житла у позивачки та неповнолітньої/ дочки ОСОБА_4 немає, відповідач в добровільному порядку виселетись зі спірної квартири не бажає. Тому вважають, що право спільної сумісної власності на квартиру порушує проава сторін, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в письмових запереченнях позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що він не чинить перешкод позивачці ОСОБА_1 та їхній спільній малолітній дочці ОСОБА_4 в користуванні квартирою № 36 в будинку № 26 по вул. Соборності в м. Славута Хмельницької області, яка належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Іншого житла він не має. Вважає належну йому частку у праві спільної сумісної чи часткової власності на спірну квартиру значною, припинення його права на частку у цій квартирі зі сплатою грошової компенсації без його згоди завдасть істотної шкоди його правам та інтересам, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засіданні не з"явився, а в заяві до суду просить справу розглянути за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши позовну заяву, письмові заперечення проти позову та письмові докази, суд знаходить, що позовні вимоги слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.03.2015 р (а.с.17), мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 10.10.2012 р, яке набрало законної сили 22.10.2012 р, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано; прізвище ОСОБА_6 змінене на прізвище "Мезріна" (а.с.17- 18).

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім"ї ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_4. Квартира приватизована згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Загальна площе квартири становить 51.1 кв.м., що стверджується Свідоцтвом про право власності від 30 вересня 2010 року, виданим згідно з наказом відділу приватизації житла та комунального майна від 30 вересня 2010 р № 7 (а.с.15, 16).

Відповідно до Звіту про оцінку майна - двохкімнатної квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_2, вартість квартири становить 267 406, 00 грн (а.с.20-22).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Судом встановлено, що спірна двокімнатна квартира АДРЕСА_1 не може бути поділена між співвласниками в натурі, а отже неможливо виділити у натурі частки із спірної квартири, яка знаходиться у спільній сумісній власності сторін, відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦК України.

Однак, виходячи з принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, закріпленого у ч. 2 статті 370 ЦК України, суд вважає за можливе на підставі ст. 372 ЦК України припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право на 1/3 частку за кожним у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1.

Станом на 19 вересня 2016 р у цій квартирі зареєстроване місце проживання співвласників ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_4, що стверджується Довідкою про склад сім"ї, виданою об"єднанням співвласників багатоквартирного будинку (а.с.23).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 іншого житла, крім квартири АДРЕСА_1, не мають (довідки додаються).

Технічна можливість поділити спірну квартиру між співвласниками відсутня.

23 вересня 2016 року ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Хмельницькій області 89 135, 34 грн вартості 1/3 частки спірної квартири (а.с.3).

Позивачка ОСОБА_1 стверджує, що спільне користування квартирою неможливе, оскільки відповідач ОСОБА_5 створює умови неможливі для спільного проживання, так як наносить їй побої, образи. Після розірвання шлюбу з відповідачем вона має право на особисте життя, побудова якого в одній квартирі з відповідачем неможлива, а припинення права власності відповідача ОСОБА_5 на 1/3 частку спірної квартири не завдасть істотної шкоди його інтересам.

Проте, суд виходить із того, що ОСОБА_5 у спірній квартирі належить 1/3 частка, яка є рівною частці ОСОБА_1 та частці їх неповнолітньої дочки ОСОБА_4, тому вона не може вважатись незначною.

Сторони знаходяться в неприязних стосунках, спільне володіння та користування спірною квартирою є неможливим.

Разом з цим, внесення позивачкою 89 135, 34 грн грошової компенсації вартості належної ОСОБА_5 1/3 частки спірної квартири на депозитний рахунок не є безумовною підставою для позбавлення його права на частку у спірному майні відповідно до ст. 365 ЦК України.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до цієї норми, зокрема пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною.

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, висловленої при розгляді справи № 6-68цс14, визначальною підставою для припинення права власності на частку спільному майні (навіть на частку у 50% ) є умова, що шкода заподіяна внаслідок цього не буде істотною. Тобто саме суд під час розгляду справи повинен встановити чи буде шкода для власника, частка якого припиняється, істотною або не істотною. Якщо шкода не істотна, то право власності на частку і спільному майні може бути припинене за умови попереднього внесення вартості цієї частки іншим співвласником на депозитний рахунок суду.

При цьому слід також враховувати, що в силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Така позиція викладена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6 2925 цс 15.

Відповідач ОСОБА_5 іншого житла не має, спірна квартира була виділена йому в порядку черговості виконавчим комітетом Славутської міської ради на склад сім"ї три особи (а.с.61), спільно приватизована сторонами, частки співвласників є рівними, ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату (а.с. 62), виключно позитивно характеризується на роботі (а.с.63), постійно спілкується з дочкою ОСОБА_7, яка є співвласником спірної квартири (а.с.64-73), що також не заперечує відповідачка, а тому позбавлення відповідача права власності на належну йому частку у спірній квартирі без його згоди завдасть істотної шкоди останньому.

На підставі викладеного, враховуючи висновок органу опіки та піклування Славутської міської ради про те, що в жодному випадку право власності неповнолітньої ОСОБА_4 порушене не буде, суд знаходить, що позовні вимоги про припинення права ОСОБА_5 на 1/3 частку квартири та присудження йому грошової компенсації за належну йому 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в розмірі 89 135,34 грн, внесену ОСОБА_1 на депозитний рахунок Головного територіального управління судлової адміністрації в Хмельницькій області, та, відповідно, про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_4 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за кожним, задоволенню не підлягають.

Понесені позивачкою судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 88 ЦПК України, зокрема: оскільки зп"яти пунктів позовних вимог суд прийшов до висновку про задоволення лише однієї, то з відповідача слід стягнути в користь позивачки 1/5 суми сплаченого судового збору, що становить 535,24 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 61, 88, 179, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 365, 368, 370, 372 ЦК України, суд

в и р і ш и в.

Позов задовольнити частково.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право на 1/3 частку за кожним у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_1 535,24 грн судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Протягом десяти днів з дня проголошення сторони можуть оскаржити рішення суду в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд.

Суддя Зеленська В. І.