У х в а л а

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

АмелінаВ.І., Касьяна О.П., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсними кредитних договорів, договору застави, договору строкового банківського вкладу та стягнення майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 21 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 03 жовтня 2008 року відповідач, розглянувши його заяву про видачу кредиту, повідомив його та видав третій особі ОСОБА_5 гарантійний лист від 03 жовтня 2008 року № 09-3445 про те, що банком прийнято позитивне рішення про надання йому коштів в сумі 249 000,00 грн. для придбання автомобіля MAN TGA 01, 2002 року випуску, шасі № НОМЕР_1, загальною вартістю 312 034 грн. 07 жовтня 2008 року між ним та ОСОБА_5 було укладено біржовий договір, за яким останній продав, а він купив вказаний автомобіль. При цьому, він видав ОСОБА_5 нотаріально посвідчену заяву-зобов'язання про сплату до 20 жовтня 2008 року грошових коштів в сумі 38 000,00 Євро за проданий ним автомобіль.

10 жовтня 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір кредитування комерційного автотранспорту № 27/КА/2008-980, проте в порушення умов договору банк після відрахування комісійного платежу з суми кредитних коштів за видачу кредиту та перерахування страховій компанії страхового платежу кошти в сумі 232 597, 64 грн йому не видав, пославшись на відсутність готівки в касі банку, пообіцявши видати кошти через декілька днів.

Зазначав, що 15 жовтня 2008 року йому були надані для підпису ряд кредитних документів та видано 186 000,00 грн з обіцянкою решту коштів в сумі 46 597,64 грн видати 20 жовтня 2008 року.

20 жовтня 2008 року при ознайомленні з документами в приміщенні банку йому стало відомо про те, що кредит в сумі 232 597, 64 грн. працівниками банку обманним шляхом розміщено на депозитний вклад, оформлений на його ім'я, а за іншим кредитним договором № 15/10/2008/980-ТК/1264, укладеним 15 жовтня 2008 року, він отримав 186 000,00 грн. Вважає вказані договори такими, що укладені внаслідок обману, оскільки працівники банку, знаючи про відсутність готівкових коштів в касі банку, обманним шляхом уклали з ним кредитний договір 10 жовтня 2008 року. Посилаючись на вищевикладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати недійсними: договір кредитування комерційного автотранспорту № 27/КА/2008-980 від 10 жовтня 2008 року; договір застави транспортного засобу від 10 жовтня 2008 року; договір строкового банківського вкладу ( депозиту) № НОМЕР_2 від 10 жовтня 2008 року та кредитного договору № 15/10/2008/980-ТК/1264 від 15 жовтня 2008 року. Крім цього, просив суд стягнути на його користь збитки та завдану майнову і моральну шкоду в загальній сумі 2 274 168, 06 грн з них: не отриманий прибуток в подвійному розмірі в сумі 2 174 168,06 грн; моральну шкоду в сумі 80 000,00 грн, витрати на оформлення автомобіля та сплату страхових платежів в сумі 8 200грн та 11 800 грн витрат на юридичну допомогу.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 21 грудня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із їх недоведеності.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє від імені ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін О.П. Касьян О.В. Попович