Справа № 203/564/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Карпенка С.Ф.,

при секретарі Булеці А.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2016 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська звернувся позивач ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на слідуючи обставини.

Відповідно до укладеного кредитного договору № DNР0AN серпня 2008 року позивач надав відповідачці кредит у розмірі 10 813,57 доларів США зі сплатою 15 % річних за користування кредитом та строком повернення до 21 серпня 2015 року.

Відповідачка не надала своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено в розрахунку заборгованості за договором.

Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість 12 345,74 доларів США, яка складається з наступного:

- 5324,59 доларів США - заборгованість за кредитом;

- 816,19 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 218,92 доларів США- заборгованість по комісії за користування кредитом,

- 5388,68 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором,

також штрафи відповідно до договору:

-9,94 доларів США- штраф (фіксована частина).

- 1587,42 доларів США. - штраф (процентна складова).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на відсутність заборгованості.

Суд, заслухав сторони, дослідивши матеріали справи, вважає що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

22 серпня 2008 року сторони уклали кредитний договір № DNР0AN02004247(а.с.15-26), за яким позивач надав відповідачці кредит у розмірі 10 813,57 доларів США зі сплатою 15 % річних за користування кредитом та строком повернення до 21 серпня 2015 року. Вказане сторонами не оспорюється.

Позивач надав з позовом розрахунок заборгованості відповідачки за договором (а.с.6-13), вказуючи, що відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. . Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи видно, що стороною позивача не виконано вимогу про надання суду первинних документів, які б підтверджували несплату відповідачкою коштів, фактично позивачем надано суду лише копію договору та розрахунок заборгованості. Перевірити обґрунтованість позовних вимог не є можливим. Стороною позивача не заперечується, що відсутні належні первинні документи, тому надати їх суду не може.

В той же час, відповідачка аргументовано довела, що вона виконала свої зобовязання за кредитним договором, на підтвердження чого надала суду квитанції про здійснення оплат за кредитом. Нею надані договори страхування автомобіля, укладені нею самостійно, що спростовує доводи позивача про здійснення ним платежів, передбачених п.17.1.3 Кредитно-заставного договору. Окрім того, відповідачем надані докази, що підтверджують, що договір страхування наземного транспорту від 22.08.2008р. із ЗАТ «Страхова компанія «Інгострах» фактично не існував, тому що вказана компанія не мала відповідної ліцензії.

Приймається до уваги і те, що у 2015 році Кіровським районним судом м.Дніпропетровська вже розглядалась цивільна справа за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно за цим же кредитним договором, рішенням суду від 01 квітня 2015 року (а.с.49) в задоволенні позову було відмовлено, також з підстав того, що позивач не наддав належних доказів позовних вимог. Судом встановлені ті ж обставини, які вказує відповідачка, зокрема те, що позивач не наддав доказів відкриття кредитної лінії, сплати страхових платежів, та відповідно, обгрунтованості включення вказаних сумм згідно п.3.4 кредитного договору до місячних платежів, а за наданих відповідачкою документів встановлено судом, що остання, починаючи з 2010 року самостійно укладала договори страхування заставного транспортного засобу та здійснювала відповідні платежі за ними.

Рішення суду першої інстанції залишено в силі ухвалою апеляцыйного суду Дніпропетровськоъ областы выд 18 червня 2015 року (а.с.48).

Таким чином, оскільки стороною позивача не надано доказів, що підтверджують позовні вимоги, суд повинен відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-64, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити у звязку з необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: Карпенко С.Ф.