Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3114/15-ц

номер провадження 2/695/141/16

16 травня 2016 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді М.В. Матвієнко

при секретарі Н.Г. Біленко

з участю представників:

позивача Ю.В. Вишневої

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кредитної спілки "Добросвіт" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення відсотків за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Кредитна спілка "Добросвіт" звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення відсотків за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 25.04.2008 року між КС "Добросвіт" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 00147, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 10 000 грн. терміном на 36 місяців зі сплатою 42 % річних за користування кредитом на умовах щомісячної сплати відсотків за користування кредитом та суми кредиту в розмірах і за графіком, встановленим кредитним договором та остаточного погашення заборгованості не пізніше 25.04.2011р.

В якості забезпечення позичальником виконання зобов'язань за кредитним договором між позикодавцем, позичальником та ОСОБА_5 та ОСОБА_6 25.04.2008р. було укладено договори поруки № 00147/1, № 00147/2. Зобов'язання за кредитним договором позичальником ОСОБА_4 виконувались не належним чином, в строки, передбачені договором, кредит та відсотки за користування кредитними коштами не сплачувалися. 18.10.2010р. рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси (справа № 2-676/10) із ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 стягнуто в солідарному порядку на користь КС «Добросвіт» суму боргу за кредитним договором в розмірі 16 202,02 грн., яка станом на 29.07.2010р. складалася із: 7 608,73 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 8 593,29 грн. - нараховані та несплачені відсотки (за умовами п.1, п.6.5 кредитного договору № м00147 від 25.04.2008р.). Вказане рішення виконано повністю 10.08.2015р.

Згідно п.6.5 кредитного договору в разі прострочення позичальником строків сплати суми відсотків за користування кредитом більш ніж на 10 календарних днів, та на загальну суму, більш ніж 2% від суми залишку за кредитом, кредитування позичальника здійснюється за подвійною ставкою - 84% річних. Цей розмір процентів застосовується до всієї суми кредиту та прострочених відсотків (строк сплати яких настав).

Позивач КС "Добросвіт" вважає, що заборгованість позичальника ОСОБА_4 по відсотках за користування кредитними коштами не погашена та за період із 29.07.2010р. по 02.09.2015р. становить 52 190,26 грн., інфляційні нарахування на прострочену суму кредиту становлять 3 088,80 грн.

У судовому засіданні представник позивача КС "Добросвіт" за дорученням Вишнева Ю.В. позов підтримала та наполягала на його задоволенні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позичальник ОСОБА_4 неналежно виконувала зобов'язання за кредитним договором від 25.04.2008р., внаслідок чого рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.10.2010р. солідарно із відповідачів була стягнута заборгованість станом на 29.07.2010р. в сумі 16 202,02 грн. Заборгованість за кредитним договором в сумі 16 202,02 грн. відповідно до рішення суду була повністю погашена відповідачами в примусовому порядку, шляхом відрахування суми боргу із їх доходів 10.08.2015р. Оскільки кредитний договір своєчасно не був виконаний, то його дія відповідно до п. 8.1 автоматично є продовженою на тих же умовах, а саме до 25.04.2013р. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.10.2010р. не припинилися кредитні зобов'язання між сторонами договору, оскільки відповідно до ст. 599 ЦК України та умов договору припиняються в результаті їх належного виконання. Згідно п. 1.3 кредитного договору визначено, що відсотки нараховуються по день повернення кредиту, тобто відсотки нараховуються протягом всього періоду користування позичальником кредитними коштами на суму його залишку. Відсотки нараховувалися позивачем до повного погашення кредиту згідно вимог ст. 1048 ЦК України та за період із 29.07.2010р. по 02.09.2015р. становлять 52 190,26 грн., які представник просить суд стягнути із відповідачів солідарно на користь КС "Добросвіт", а також стягнути солідарно відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні нарахування на прострочену суму кредиту в сумі 3 088,80 грн., а всього 55 279,06 грн. та судові витрати в сумі 1 218,00 грн. крім того, представник позивача визнає, що дійсно в порядку примусового виконання рішення суду від 18.10.2010р. ДВС було стягнуто коштів більше в сумі 807,71 грн., які вона не заперечує щодо відрахування із загальної суми боргу.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов в частині стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 52 190,26 грн. не визнали, а в частині стягнення інфляційних нарахувань позов визнали та просили із суми 3 088,80 грн. відрахувати переплачену суму за кредитом 807, 71 грн. та стягнути відповідно 2 281,09 грн. інфляційних нарахувань. В обґрунтування заперечень, щодо стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 52 190,26 грн. вони посилаються на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.10.2010р. була достроково стягнута вся сума заборгованості за кредитним договором станом на 29.07.2010р., тобто до закінчення дії договору (25.04.2011р.), а тому позивачем змінено умови кредитного договору від 25.04.2008р., тобто припинилися правовідносини між сторонами, що ґрунтуються на кредитному договорі, а саме сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, а тому вимоги позивача про стягнення відсотків на суму тіла кредиту, при наявності вже ухваленого судового рішення про дострокове стягнення із цих же відповідачів тіла кредиту та нарахованих відсотків є безпідставним, оскільки КС «Добросвіт» змінила строк виконання основного зобов'язання, а тому відсотки нараховуватися не повинні. Крім того, представник відповідачів вважає, що строк дії договорів поруки відповідно до вимог ч.4 ст. 559 ЦК України є припиненим, а тому у задоволенні позову до поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просить відмовити внаслідок спливу строків позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засіданні не прибули, хоча про день та час були належним чином повідомлені.

Суд, заслухавши доводи представника позивача та заперечення відповідача та її представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж кількості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У статті 661 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, п. 6.5. кредитного договору в разі прострочення позичальником строків сплати суми відсотків за користування кредитом більш ніж на 10 календарних днів, та на загальну суму, більш ніж на 2% від суми залишку за кредитом, кредитування позичальника здійснюється за подвійною ставкою - 84% річних. Цей розмір процентів застосовується до всієї суми кредиту та прострочених відсотків (строк сплати яких настав).

Відповідно до п. 8.1 кредитного договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 25.04.2011р. В разі, якщо із настанням цієї дати зобов'язання позичальника щодо сплати кредиту або відсотків залишаються невиконаними, дія цього договору автоматично продовжується на 2 роки і на тих же умовах.

У відповідності до ч.ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Така позиція підтверджується постановою Верховного суду України від 23 вересня 2015 року по справі № 6-1206цс15.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні, про що не заперечують сторони по справі, відповідачами солідарно, в порядку примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.10.2010р., кредитні зобов'язання, а саме погашення тіла кредиту було виконано 10.08.2015р., тобто це є день повернення позики. А тому виходячи із вище проаналізованих норм закону та умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що позивачем КС «Добросвіт» були правомірно нараховані відсотки за користування кредитом, починаючи із 29.07.2010р. по 10.08.2015р., а саме в сумі 52 065,13 грн., що стверджується розвернутим (щомісячним) розрахунком заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 00147 від 25.04.2008р., наданим представником позивача в судовому засіданні.

Однак, суд виключає суму нарахованих додаткових відсотків - 125,13 грн., оскільки вони були нараховані станом на 02.09.2015р., а саме після фактичного повного виконання зобов'язання позичальником ОСОБА_4

Крім того, суд вважає, що із зазначеної суми 52 065,13 грн. необхідно виключити суму переплати, що визнано позивачем - 807,71 грн., а тому загальна сума, що підлягає до стягнення становить 51 257,42 грн.

За положенням статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи із положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз вищенаведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

Отже, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню на користь КС «Добросвіт» інфляційні нарахування на прострочену суму кредиту в розмірі 3 088,80 грн.

Суд вважає, що відсотки за користування кредитними коштами в сумі 51 257,42 грн. та інфляційні нарахування в сумі 3 008,80 грн. підлягають стягненню лише із позичальника ОСОБА_4

При цьому суд виходить із умов договорів поруки за № 00147/1 та № 00147/2 від 25.04.2008р., які відповідно були укладені із ОСОБА_5 та ОСОБА_6, де в п. 5.4 зазначено, що договір поруки вступає в законну силу з моменту його підписання сторонами, а п. 5.5 передбачено, що доповнення та зміни до договору вносяться за згодою сторін та оформлюються додатковими угодами. А п. 5.6 вищезазначених договорів поруки передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. В разі, якщо забезпечене порукою зобов'язання не виконано, або виконано неналежним чином, порука за цим договором припиняється якщо кредитор протягом двох років від дня спливу строку кредитування боржника не пред'являє вимоги до поручителя.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач КС «Добросвіт» із вимогами до поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернувся із позовом про стягнення відсотків за користування кредитними коштами 07.09.2015р., а із кредитного договору за № 00147 від 25.04.2008р. (п. 1.1) вбачається, що кредит був наданий на строк кредитування на 36 місяців з терміном остаточного погашення не пізніше 25.04.2011р.

Згідно із положеннями ч.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається із п. 5.6 договорів поруки від 25.04.2008р., укладеними із відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк дії поруки прямо встановлений договором, а тому порука є припиненою - із 25.04.2013р.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВСУ від 17.09.2014р. справа № 6-53цс14.

За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги КС «Добросвіт» про стягнення із поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсотків за користування кредитними коштами в сумі 51 257,42 грн. солідарно із позичальником ОСОБА_4 та інфляційних в сумі 3 088,26 грн. є безпідставними, оскільки порука - це строкове зобов'язання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

За цих обставин, суд вважає переконливими доводи представника ОСОБА_2 про відмову у задоволенні позову до поручителів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення відсотків за користування кредитом та інфляційних нарахувань внаслідок спливу строків позовної давності, а тому відмовляє у задоволенні позову про солідарне стягнення із відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зазначених відсотків та інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує із ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1 218 грн. на користь КС «Добросвіт».

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 599, 611, 631, 1046, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Кредитної спілки "Добросвіт" - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором № 00147 від 25.04.2008 року за період з 29.07.2010р. по 10.08.2015р. в сумі 51 257,71 грн. та інфляційні нарахування на прострочену суму кредиту в сумі 3 088, 80 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь КС «Добросвіт» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 218,00 грн.

В задоволенні позовних вимог КС «Добросвіт» про стягнення із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно відсотків за користування кредитними коштами та інфляційних нарахувань на прострочену суму кредиту - відмовити внаслідок спливу строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя М. В. Матвієнко

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2016р.