Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 414/1366/15-ц
Провадження № 22ц/782/408/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - Єрмакова Ю.В.,

суддів : Карташова О.Ю., Дронської І.О.,

за участю секретаря Попової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів,

ВСТАНОВИЛА :

В серпні 2015 року Комерційний банк „Приватбанк ( надалі ПАТ КБ „Приватбанк ) звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 92800грн., як безпідставно набутих коштів, 21047,80грн. відсотків за користування грошима та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач є користувачем web-інтерфейсу LIQPAY з 25.10.2011 року та при проведенні операцій в березні-травні 2014 року без наявної на те правової підстави набув грошові кошти ПАТ КБ «Приватбанк» в загальній сумі 92800 грн., у звязку з чим просили задовольнити позов.

Оскаржуваним рішенням від 12 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ПАТ КБ „Приватбанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не зявився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, просив розглянути справу за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що такі вимоги судом першої інстанції не були виконані.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ „Приватбанк , суд першої інстанції послався на ст.58,60 ЦПК України та прийшов до висновку про недоведеність тих обставин, на які посилається позивач на обгрунтування своїх вимог, вважаючи їх безпідставними та необгрунтованними.

Судова колегія не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач має карткові рахунки у позивача ПАТ КБ «Приватбанк», проти чого не заперечував і відповідач.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку, передбаченому ст. 634 ЦК України за угодою користувача запропонував необмеженому колу фізичних осіб можливість отримання послуг по переказу грошових коштів з використанням web-інтерфейсу LIQPAY.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи, відповідач зареєстрований користувачем web-інтерфейсу LIQPAY з 25.10.2011 року у зв'язку із чим між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ОСОБА_3 користувача (надалі - ОСОБА_3), розміщеною на сайті https://www.liqpay.com/.

LIQPAY - це торгова марка Банку, унікальний веб- інтерфейс для вводу реквізитів платежу в мережі Інтернет і ініціювання переказу грошових коштів, рахунок LIQPAY - це номер мобільного телефону, обліковий запис клієнта в web-інтерфейсі LIQPAY.

Відповідно до преамбули вказаної ОСОБА_3, Банк публічно пропонує необмеженому колу ociб можливість отримання послуг переказу грошових коштів з використанням web-інтерфейсу LIQPAY.

Банк являється Оператором, який приймає зобов'язання здійснювати прийняття та переказ грошових коштів від клієнтів за допомогою web-інтерфейсу LIQPAY (п.1.1 ОСОБА_3).

Відповідно до п.1.3 ОСОБА_3, вказана угода публічно доводиться до відома необмеженому колу фізичних осіб для сприяння в здійсненні грошових переказів в мережі Інтернет. шляхом її розміщення (публікації) на офіційному веб-сайті www.LiqPAY.com (постійно доступна для ознайомлення), та вступає в силу з моменту реєстрації клієнта у web-інтерфейсі LIQPAY (п.1.4 ОСОБА_3).

В силу п.3.3 ОСОБА_3, обов'язки Банку в межах цієї ОСОБА_3 обмежуються прийняттям грошових коштів у клієнтів і передачі грошових коштів особам, яким вони призначені. Банк виконує доручення клієнта, які містяться в дистанційному розпорядженні, відправленому Банку (п.3.1 ОСОБА_3).

Для користування web-інтерфейсом LIQPAY користувач має лише зазначити свій номер мобільного телефону, персональні дані та приєднатися до ОСОБА_3 користувача.

Змістом п.5.7 ОСОБА_3 передбачено, що дана ОСОБА_3 вважається укладеною і вступає в силу з моменту акцепту, який визначається часом введення користувачем на сайті унікального одноразового пароля, отриманого на номер телефону, вказаного при реєстрації. У випадку відправлення клієнтом Банку у дистанційному розпорядженні доручення на здійснення грошового переказу та виконання Банком такого доручення шляхом передачі грошових коштів особі, якій вони призначені, сторони здійснюють свої права та обов'язки, що виникли із акцептованої відповідачем ОСОБА_3.

В період з 27 березня 2014 року по 05 травня 2014 року користувач послуг web-інтерфейсу LIQPAY, як вбачається з матеріалів справи, а саме відповідач ОСОБА_2, виявивши вразливість нового web-інтерфейсу LIQPAY, використав можливість здійснювати переказ грошових коштів як в старому, так і в новому web-інтерфейсах LIQPAY, ініціювавши та отримавши від ПАТ КБ «Приватбанк» виконання доручень з перерахування грошових коштів на загальну суму 92 800 гривень, які не були забезпечені залишком коштів на його рахунку.

Основна технологічна відмінність двох web-інтерфейсів полягала в тому, що в новому web-інтерфейсі переказ і відображення інформації за його результатом здійснювалося в режимі онлайн, тобто негайно, а в старому негайно проводилась лише перевірка наявності коштів, а проведення операцій відображалось протягом 1-2 годин. Операції в новому web-інтерфейсі LIQPAY не відображались та не впливали на залишок коштів в старому web-інтерфейсі LIQPAY.

Пунктом 5.2 передбачено, що акцептом умов ОСОБА_3 є здійснення Клієнтом дій, передбачених п 5.4 цієї угоди. Пункт 5.4передбачає,що клієнт здійснює акцепт ОСОБА_3 після ознайомлення на Сайті www/liqpav/com шляхом сукупного виконання наступних дій: ознайомлення з умовами ОСОБА_3 та їх прийняття шляхом натискання кнопки «згоден»: реєстрації шляхом заповнення формуляра у відповідному вікні на Сайті, що супроводжується направленням Клієнту ОТР- пароля для входу в web- інтерфейс LIQPAY. Пароль направляється у вигляді sms- повідомлення на номер мобільного телефону, зазначеного в формулярі. Під реєстрацією розуміється надання клієнтом банку відомостей, необхідних для ідентифікації клієнта у відповідності до реєстраційної форми(формуляра) заповнення якого пропонується користувачеві при здійсненні акцепта. Клієнт зобов'язується повідомляти при реєстрації в web-інтерфейсі LIQPAY достовірні персональні дані та відомості, що відповідають дійсності.

На підтвердження реєстрації відповідача банком надано копію електронного формуляра заповненого відповідачем, з його персональними даними.

Також, в поданій до суду відомості про спірні перекази, що були ініційовані в старому та новому Веб-інтерфейсі LIQPAY , банком приведений детальний опис усіх операцій, за якими відбулося подвоєння суми переказу, а отже сума позовних вимог є повністю обґрунтованою та доведеною. При цьому ця сума не спростовувалось відповідачем.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За ч. 2, 3 цієї статті, положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За нормами ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції не було підстав для відмову у задоволенні позову у звязку з недоведеністю обставин, на які посилається позивач.

За положеннями ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Твердження представника відповідача про те, що відповідач ОСОБА_2 не є користувачем web-інтерфейсу LIQPAY та вказаний номер мобільного телефону йому не належить, не можуть бути прийняті судом до уваги з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу є держателем електронного платіжного засобу.

Електронним платіжним засобом є платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ.

Користувач платіжної системи - юридична або фізична особа, якій надається послуга платіжної системи щодо виконання переказу коштів учасником платіжної системи.

Щоб стати учасником і користуватися послугами платіжної системи потрібно пройти процес реєстрації й відкрити в ній електронний рахунок у вигляді електронного гаманця. Електронний гаманець зберігає інформацію про суму коштів на рахунку користувача в платіжній системі.

LIQPAY це в свою чергу відкритий web-інтерфейс для введення реквізитів платежу в мережі інтернет та ініціювання переказу грошових коштів (електронна платіжна система).

При цьому згідно з угодою користувача для того, щоб зареєструватися в LIQPAY необхідно заповнити персональну інформацію, в тому числі ввести номер мобільного телефону в міжнародному форматі.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований в системі LIQPAY із використанням номеру мобільного телефону 92.

При цьому відповідач ОСОБА_2 не тільки був зареєстрований як користувач в системі LIQPAY, а й неодноразово ініціював та отримував виконання від позивача, як банківської установи, операцій з перерахування грошових коштів.

В той же час для здійснення таких операцій користувач системи має в обов'язковому порядку заповнити персональну інформацію. Крім прізвища, ім'я, по батькові, адреси, email, ще і вказати рахунок чи карту у ПриватБанку чи іншому банку України.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не тільки пройшов процес реєстрації та став користувачем даної платіжної системи, а й пройшов процес ідентифікації та в подальшому неодноразово здійснював вхід до web-інтерфейсу LIQPAY, тобто, проходив процедуру авторизації та отримував дозвіл на проведення операції з використанням спеціального платіжного засобу, відповідні персональні дані відповідача ОСОБА_2 були зазначені, тому твердження його про те, що він не є користувачем системи судом оцінюється критично.

При цьому виходячи з особливостей функціонування платіжного пристрою web-інтерфейсу LIQPAY, єдиною законною підставою для здійснення вказаних переказів з ініціативи відповідача як користувача системи має бути сформований ОСОБА_2 та направлений позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» розрахунковий документ (платіжне доручення), в якому мають бути зазначені всі необхідні реквізити платежу, що містяться у затвердженій постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N22 Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті формі.

На спростування вказаного, відповідач не надав доказів того, що він не здійснював операції в системі LIQРАY в період з 27.03.2014р. по 05.05.2014р., оскільки для здійснення операцій потрібна верифікація у вигляді смс та проходження процесу ідентифікації .

При цьому, як зазначив представник відповідача в апеляційній інстанції, ОСОБА_2 до правоохоронних органів з приводу використання його персональних даних при переказі коштів не звертався.

Отже, враховуючи наведені вище обставини, судова колегія вважає, що висновок суду про те, що факт перерахування коштів в зазначений в позові період з розрахункового рахунку не знайшов свого обєктивного підтвердження у відповідності до ст.58, 60 ЦПК України, є помилковим, а тому рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення з відповідача 92800 грн., як безпідставно набутих коштів.

Також не заслуговують на увагу посилання представника відповідача про те, що спірні правовідносини не регулюються ст.1212 ЦК України, оскільки позивач, як власник грошових коштів, у порядку, передбаченому законом, визначив спосіб захисту порушеного права, а саме шляхом стягнення їх як безпідставно набутих.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за користування безпідставно набутими грошовими коштами суд виходить з наступного.

Звертаючись з вимогами про стягнення розміру процентів за користування грошовими коштами, позивач посилається на нормами ст. 536 ЦК України в сукупності з нормами Закону України «Про Національний банк України» в частині вимог щодо облікової ставки НБУ як одного із монетарних інструментів, за допомогою якого Нацбанк України встановлює орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Отже, за обставин, на які посилається позивач на обґрунтування позовних вимог, договором, законом або іншим актом цивільного законодавства розмір процентів за користування грошима не передбачено.

В поданій до суду позовній заяві позивач посилається виключно на норми ст. 1 Закону України «Про Національний банк України», згідно з якою облікова ставка Національного банку України - один із монетарних інструментів, за допомогою якого Національний банк України встановлює для банків та інших суб'єктів грошово-кредитного ринку орієнтир щодо вартості залучених та розміщених грошових коштів.

Визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України встановлено нормами ст. 1048 ЦК України за договором позики.

Разом з тим, враховуючи правовідносини, що виникли між сторонами, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для застосування в даному випадку по аналогії закону розміру процентів, визначеного ст. 1048 ЦК України, оскільки правовідносини сторін виникли з угоди користувача, які не є подібними за змістом з правовідносинами позики.

Тому судова колегія не вбачає правових підстав для застосування для врегулювання спірних відносин сторін аналогії закону за ч. 1 ст. 8 ЦК України та ст. 1048 ЦК України, оскільки правовідносини між сторонами по справі і позика є різними за своєю правовою природою.

Згідно імперативних приписів ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідач не може бути примушений до дій щодо сплати процентів за користування належними позивачу коштами в силу невизначеності законом та угодою користувача розміру процентів.

Враховуючи наведене вище, судова колегія приходить до висновку про те, що вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідача ОСОБА_2 в частині стягнення процентів в сумі 21047,80грн., є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин відповідно п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції повинно бути скасовано з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314,317 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ Приватбанк задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 12 квітня 2016 року скасувати, постановити нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк „ Приватбанк задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк „ Приватбанк безпідставно набуті кошти в розмірі 92 800 грн. В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 Васильорвича на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» понесені судові витрати в розмірі 928 грн.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий суддя Єрмаков Ю.В.

Судді : Дронська І.О.

ОСОБА_4