Справа № 458/867/15 Головуючий у 1 інстанції: Строна Т.Г.
Провадження № 22-ц/783/1790/16 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕЙБі Банк» Славкіної М.А. на рішення Турківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року та перевіривши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

позивач 27.08.2015 року звернувся до суду із позовною заявою, якою просить стягнути із відповідачки на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за Кредитним договором в загальній сумі 46747,95 грн. Посилається на те, що 18.04.2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 укладено Кредитний договір № 694/08/09, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 63844 грн. Зазначає, що на час подання позовної заяви остання своїх зобов'язань за Договором належним чином не виконала. Станом на 14.08.2015 заборгованість відповідачки за Кредитним договором в загальній сумі становить 46747,95 грн., в тому числі: з повернення кредиту - 18689, 65 грн., зі сплати відсотків - 13137,13 грн., плата за пропуск платежів - 14921,17 грн.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив позивач, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕЙБі Банк» Славкіна М.А., просить таке скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги покликається на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Підставою для подачі позову було невиконання відповідачем умов Кредитного договору. Суд дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем сплачено всю суму кредиту. Посилаючись на розрахунок заборгованості, вказує на те, що з 19.04.2008 року по 18.04.2013 року кожного місяця ОСОБА_4 здійснювала оплати відповідно до умов Кредитного договору, однак всю суму кредиту не погасила. Як з 18.04.2013 року, так і після подання позовної заяви, відповідачка оплат з погашення заборгованості не проводила. Зазначає, що сукупна вартість кредиту становить 108737, 22 грн. Як вважає апелянт, відповідачка не тільки не сплатила всю суму заборгованості, але й порушила умови Договору, що призвело до додаткових нарахувань (пені). На думку апелянта, застосована Банком процентна ставка відповідає умовам Договору, що не встановлено судом першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, у відсутності сторони позивача, яка повідомлена про розгляд справи, однак до суду не з`явилась, поважних причин неявки не повідомила, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного 18.04.2008 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4 Договору № 694/08/09 остання отримала кредит у розмірі.63844 грн.

Встановлено, що 20.06.2008 року сторони уклали Додатковий договір до Кредитного договору №694/08/09 від 18.04.2008 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із встановлених обставин укладення Кредитного договору, отримання відповідачкою суми кредиту та його повернення, тобто виконання зобов`язання обома сторонами. До того ж, ухвалюючи рішення, суд не взяв до уваги розрахунок заборгованості за Договором станом на 14.08.2015 року, не перевірив його відповідність позовній заяві та основному договору в частині процентної ставки.

Тому, з даним висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦКУ у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст.1050 ЦКУ передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 14.08.2015 року /а.с.19-20/, всього заборгованість за договором станом на дату розрахунку становить: 46747, 95 грн., в тому числі: кредит 18689, 65 грн., відсотки 13137, 13 грн., плата за пропуск платежів 14921, 17 грн.

Згідно з даним розрахунком відсоткова ставка за договором становить 25%, однак, як вбачається з Кредитного договору №694/08/09 від 18.04.2008 року, процентна ставка за користування кредитом становить 18 %.

Така невідповідність зумовлена тим, що відбулася зміна процентної ставки в порядку, визначеному Кредитним договором.

Так, згідно з п.5.1.1 Кредитного договору про зміну процентної ставки за користування кредитом банк зобов'язаний повідомити позичальника листом з повідомленням на адресу, що вказана в статті 8 цього договору, або на іншу письмово повідомлену позичальником адресу, не пізніше ніж за 10 банківських днів до дати початку її застосування, а також надати для укладення проект відповідної додаткової угоди до кредитного договору. Десятиденний термін починає спливати з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом позичальникові.

Відповідно до п 5.1.2 Договору у випадку, якщо позичальник не погодиться із запропонованим банком розміром процентної ставки, він зобов'язаний протягом 10 банківських днів з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, повернути банку існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції в повному обсязі та інші платежі за цим договором. Після сплати позичальником зазначених сум, дія цього договору вважається припиненою і сторони погоджуються з тим, що в такому випадку укладення угоди про припинення цього договору не потрібно.

Пунктом 5.1.3 Кредитного договору передбачено, що сторони погодили наступний порядок зміни розміру процентної ставки за користування кредитом. Позичальник, отримавши повідомлення банку про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, підписує додаткову угоду до кредитного договору та направляє її на адресу банку, зазначену в статті 8 цього Договору. У випадку, якщо позичальник протягом 10 банківських днів з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом не здійснив дій передбачених п. 5.1.2 цього пункту, новий розмір процентної ставки за користування кредитом вважається таким, що погоджений із позичальником. Новий розмір процентної ставки за користування кредитом нараховується з дня наступного за днем закінчення десятиденного строку після відправлення банком відповідного повідомлення позичальнику. Банк зберігає в кредитній справі позичальника копію повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом та оригінал документу та оригінал документу, який підтверджує факт відправлення повідомлення позичальнику.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено, що Банком 17.11.2008 року направлено ОСОБА_4 повідомлення № 9-98/309 про зміну процентної ставки до 25% на адресу, яка зазначена в Кредитному договорі: АДРЕСА_1 (а.с.122).

ОСОБА_4 20.11.2008 року отримала зазначене повідомлення, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.123).

Як зазначив апелянт, з висновком якого погоджується і колегія суддів, оскільки ОСОБА_4протягом 10 банківських днів з дати відправлення банком повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом не здійснила дій, передбачених п. 5.1.2 цього пункту, новий розмір процентної ставки за користування кредитом вважається таким, що погоджений з відповідачем ОСОБА_4

Відтак, з 02.12.2008 року розмір процентної ставки за Кредитним договором № 694/08/09 від 18.04.2008 року було збільшено з 18 % до 25% річних та відображено у розрахунку заборгованості від 14.08.2015 року.

Крім того, згідно з наявним в матеріалах справи листом 04.02.2009 року на адресу ОСОБА_4 банком було направлено повідомлення про наявність простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 296,76 грн. (а.с. 124). Дане повідомлення відповідач отримала 07.02.2009 року (а.с.125).

Таким чином, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо обізнаності відповідачки з даними обставини з листопада 2008 року, проте остання продовжувала сплачувати кошти відповідно до графіку погашення заборгованості до кредитного договору № 694/08/09.

А тому, зі збільшенням процентної ставки за користування кредитом з 02.12.2008 року з 18 % до 25% річних збільшилась і сума, яка підлягала сплаті за користування кредитом. Не зважаючи на те, що відповідачкою з 19.04.2008 року по 18.04.2013 року кожного місяця здійснювались рівні ануїтентні платежі відповідно до умов Кредитного договору та графіку погашення заборгованості (Додаток № 2 до Кредитного договору), платежі, які вносилися відповідачкою на погашення заборгованості повністю її не погашали.

Беручи до уваги розрахунок станом на 14.08.2015 року, у відповідачки виникла прострочена заборгованість з повернення кредиту в сумі 18689, 65 грн., зі сплати відсотків 13137, 13 грн.

Щодо плати за пропуск платежів (неустойка) в сумі 14921, 17 грн., як про це зазначає в апеляційній скарзі апелянт, вподальшому уточнивши до 934, 56 грн., то відповідна сума є завищеною. Вирішуючи питання про стягнення неустойки, необхідно застосувати річний строк позовної давності, передбачений п.1ч.2ст.258 ЦК України, який відраховується зі серпня місяця 2014 року до дати пред`явлення позову. За вказаний період, згідно з розрахунком заборгованості, нараховано 356, 51 грн. (а.с.19-20), з чим погоджується і відповідач, надавши відповідні пояснення суду апеляційної інстанції (а.с. 141-142).

За таких обставин, прострочена заборгованість за Кредитним договором № 694/08/09 від 18.04.2008 року станом на 14.08.2015 року становить 32182 грн., оскільки пеня за пропуск платежів складає не 14921, 17 грн., а 356, 51 грн. - в межах річного строку позовної давності.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, в повній мірі не з`ясував обставини справи та дійшов помилкового висновку про безпідставність позву.

Враховуючи наведене, рішення суду, як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, відповідно до вимог ч.1 ст.309 ЦПК України, залишатися в законній силі не може й підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст. 309, ст.ст.313, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕЙБі Банк» Славкіної М.А. задовольнити частково.

Рішення Турківського районного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕЙБі Банк» Славкіної М.А. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4в користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за Кредитним договором № 694/08/09 від 18.04.2008 року станом на 14.08.2015 року в сумі 32182, 00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.