РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/6386/16-ц

пр. № 2/759/3472/16

26 вересня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в праві власності на квартиру шляхом виселення, третя особа: ОСОБА_3,

встановив:

ОСОБА_1 в травні 2016 року заявила позов про усунення перешкод в володінні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з квартири ОСОБА_2 та третіх осіб, яких останній вселив в квартиру.

Позов мотивовано тим, що відповідач самоправно зайняв квартиру позивача, змінив замки, вселив в квартиру сторонніх осіб, на вимоги звільнити квартиру не реагує.

Представник позивача ОСОБА_4 подала заяву, за якою на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала.

ОСОБА_2 в суд не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся за останнім відомим місцем проживання.

Суд, виходячи з того, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження за наявних доказів.

Судом встановлено таке.

Квартира АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 жовтня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №6276, належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 4)

Згідно з карткою прописки (ф.47), за адресою: АДРЕСА_2, з 21.07.2009 року проживав ОСОБА_2, який був знятий з реєстрації 29.03.2016р. (а.с.7).

28 березня 2016 року ОСОБА_1 продала належну їй квартиру ОСОБА_3, про що між ними було укладено договір купівлі-продажу, який посвідчив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр О.Л. за реєстровим №600. (ас. 11-12).

Проте, 27.04.2016р. даний договір було розірвано за згодою сторін. (а.с. 13).

Позивач вказує, що причиною розірвання договору стали неправомірні дії ОСОБА_2, а саме те, що той самовільно вселився в квартиру та вселив до неї сторонніх осіб, змінив замки на вхідних дверях, власників житла до квартири не допускає.

Звернення позивача до правоохоронних органів з приводу поведінки відповідача до позитивних результатів не призвело (див. лист начальника Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 02.06.2016р.).

Наведене дає суду підстави прийти до висновку, що відповідач не має прав на спірну квартиру, як на об'єкт права власності, і не має прав на проживання в ній, тобто займає житло самовільно, чим створює власнику квартири ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власністю.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 116 ч.3 ЖК України, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Отже, запропонований позивачем шлях відновлення порушеного права заснований на законі і є адекватним порушенню.

Таким, чином суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та можливість задоволення його вимог.

За такого рішення, витрати позивача на розгляд справи мають бути компенсовані їй відповідачем відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведених в рішенні норм закону, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в праві власності на квартиру шляхом виселення задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом виселення з квартири ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та інших осіб, які проживають в квартирі без законних на те підстав, без надання їм іншого житла.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Сенько М.Ф.