Справа № 336/8765/15-ц
Пр. № 6/336/64/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву кредитної спілки «Славутич-Кредит» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих документів до виконання і видачу дублікатів виконавчих листів,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року кредитна спілка «Славутич-Кредит» звернулась до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих документів до виконання і видачу дублікатів виконавчих листів з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2008 року в справі за позовом кредитної спілки «Славутич-Кредит» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В заяві зазначила, що виконавчі листи, які видані судом в лютому 2009 року, предявлені до виконання в Жовтневий відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, на їх підставі відкриті виконавчі провадження, проте постановами державних виконавців від 24.11.2009 року та від 22.07.2010 року листи повернені стягувачу. Зазначені виконавчі листи на адресу заявника не надходили. Оскільки виконавчі документи втрачені під час пересилання, просить видати їх дублікати. Що стосується вимоги про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих документів для виконання, вважає, що цей строк пропущений з поважних причин, оскільки виконавчі листи, як зазначено, на адресу кредитної спілки не надходили, що давало всі підстави вважати, що виконавче провадження не завершене, а про повернення виконавчих документів стягувач дізнався з листа Жовтневого відділу державної виконавчої служби від 13.112015 року і одразу звернувся до суду з цією заявою.

В судовому засіданні представник стягувача підтримав заяву. Пояснив, що виконавчі листи від підрозділу державної виконавчої служби кредитна спілка не отримувала, тому є всі підстави вважати, що вони втрачені при пересилці, що і обумовило звернення до суду з цією заявою. Відсутність в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень постанови про закінчення виконавчого провадження підкріплювала переконання спілки в тому, що виконавчі провадження не завершені.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення заяви заперечує, зазначивши, що представником кредитної спілки не доведено факт втрати виконавчих документів. Що стосується вимог до обовязкового внесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень постанов, ухвалених під час виконавчого провадження, цей обовязок встановлений законом в грудні 2011 року, тому ці вимоги не можна розповсюджувати на період, який передував встановленню цього обовязку. У звязку з цим доводи про переконання стягувача про наявність в провадженні підрозділу виконавчої служби виконавчих проваджень через відсутність в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень постанов про закінчення виконавчих проваджень знаходить неспроможними. Твердження представника про поважність причин пропуску строку предявлення виконавчих документів до виконання, відповідно до яких стягувач дізнався про повернення виконавчих листів лише в листопаді 2015 року, також не відповідають фактичним обставинам, оскільки за інформацією Жовтневого відділу державної виконавчої служби виконавчі листи повернені стягувачу саме на підставі його заяви, що свідчить про те, що особа, яка ініціювала вчинення цієї виконавчої дії, не могла не знати про її вчинення.

У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні заяви.

ОСОБА_2 підтримала доводи свого представника.

ОСОБА_1, належним чином повідомлений про час та місце вирішення питання, до суду не зявився двічі з невідомих причин, що зумовило розгляд заяви без його участі у відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦПК України.

Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає залишенню без розгляду, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

В силу ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Строк предявлення виконавчих документів до виконання встановлений Законом України «Про виконавче провадження», відповідно до редакції якого, що діяла на момент звернення виконавчих листів до виконання, на предявлення виконавчих документів до виконання простирався трирічний строк.

Виходячи з положень законодавства про виконавче провадження, а також цивільного процесуального законодавства, інтересами дієвого і ефективного виконання рішень суду продиктовано предявлення виконавчих документів до виконання в межах встановленого для цього строків, а відповідно і заяви про видачу дублікатів виконавчих документів належить подавати протягом строку предявлення виконавчих листів до виконання.

Відповідні розяснення містяться в п. 6 узагальнення судової практики від 25.09.2015 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», згідно з якими із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред'явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Стаття 371 ЦПК надає право на звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання.

Згідно з відомостями обліково-статистичної картки на цивільну справу рішення в справі набрало законної сили 27 грудня 2008 року, а це означає, що строк предявлення виконавчих документів до виконання не може простиратися на період, пізніший ніж 28 грудня 2011 року (27 грудня 2008 року + три роки).

Протягом вказаного строку позивачеві і стягувачу у виконавчому провадженні належало звернутися і з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів.

Судом встановлено, що виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь кредитної спілки «Славутич-Кредит» грошових коштів предявлені до виконання 4 березня 2009 року, і ця дія перериває перебіг строку виконавчої давності, який після переривання починається заново.

Як випливає з інформації Жовтневого відділу державної виконавчої служби, 24 листопада 2009 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 стягувачу на підставі його заяви, 22 липня 2010 року було повернено виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Заяву про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчих документів до виконання стягувач обґрунтовує доводами про те, що він був не обізнан про повернення виконавчого документа, між тим Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень не містить інформації про закінчення виконавчого провадження..

Проте ці твердження спростовуються наданою інформацією підрозділу виконавчої служби, на яку послався суд, про повернення виконавчих документів, один з яких повернений на підставі заяви стягувача, що дає підстави для висновку про те, що особа, яка ініціювала вчинення цієї дії, не могла не бути обізнаною про неї.

Що стосується повернення листа про стягнення з ОСОБА_2, підставою для вчинення цієї дії в силу п. 5 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, яка діяла на момент вчинення цих дій, стали або неможливість встановлення місцезнаходження боржника, або предявлення виконавчих листів, за якими можуть бути стягнені грошові кошти чи інше майно та інші виконавчі документи, які можуть бути виконані без безпосередньої участі боржника. З якої з перелічених підстав повернутий цей виконавчий лист, встановити не сталося можливим через знищення виконавчого провадження у звязку із закінченням строку зберігання.

Твердження про те, що відсутність в Єдиному державному реєстрі постанови про закінчення виконавчого провадження давала підстави вважати, що виконавче провадження триває, суд до уваги не приймає, оскільки з відомостей з Єдиного реєстру (а. с. 96), наданих стягувачем, беззаперечно випливає, що виконавче провадження є завершеним у звязку з поверненням виконавчих документів стягувачу, а що стосується вимог про обовязкове розміщення в Єдиному реєстрі виконавчих проваджень усіх постанов державного виконавця, цей обовязок впроваджений з грудня 2011 року.

Підстав піддавати сумніву інформацію відділу державної виконавчої служби про повернення одного з виконавчих листів про солідарне стягнення з осіб грошових коштів стягувачу на підставі його заяви у суду немає, в звязку з чим суд вважає, що навіть за обставин втрати виконавчого документа при пересилці стягувач мав зясувати питання про долю виконавчого листа, про повернення якого він клопотався, а також ініціювати отримання його дублікату протягом строку виконавчої давності, яка хоча й переривалась, проте з предявленням документа до виконання в березні 2009 року почала свій новий перебіг.

Згідно із ст. 72 ГПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

У відповідності до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа для виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що лише поважні причини пропуску строку можуть зумовити його поновлення.

Між тим з огляду на встановлені судом обставин суд не може констатувати поважність причин пропущення строку виконавчої давності, оскільки стягувач, будучи обізнаним про тривалість строку предявлення документів до виконання, повинен був вчинити активні дії, спрямовані на виконання рішення суду в зазначений строк, невчинення ж цих дій і звернення до суду за спливом більш ніж три роки після закінчення строку предявлення документа для виконання свідчить про розпорядження своїм правом на власний розсуд, що не дає підстав для задоволення заяви в цій частині.

Навіть, якщо відсутність постанови про завершення виконавчого провадження давала стягувачу підстави вважати, що провадження триває, звернення з запитом про стан виконавчого провадження лише восени 2015 року, відповідь на який, за доводами заявника, і зумовила це звернення до суду, також свідчить на користь висновку про розпорядження своїм правом на власний розсуд.

З заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред'явлення їх до виконання.

Зважаючи на викладене, не вбачаючи підстав для поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, суд не вбачає підстав і для видачі дублікатів виконавчих листів.

При цьому суд враховує ініціювання питання повернення одного з виконавчих документів про стягнення грошових коштів з боржника, який є позичальником за договором кредитування, самим стягувачем, що підкріплює висновок суду про те, що за бажання отримати дублікат виконавчого листа, стягувач мав би вчинити ці дії протягом строку предявлення документа до виконання.

Керуючись ст. ст. 70, 72, 73, 380, 371, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву кредитної спілки «Славутич-Кредит» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчих документів до виконання і видачу дублікатів виконавчих листівзалишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду в частині відмови у видачі дублікатів виконавчих листів шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів після її проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в залі судового засідання під час проголошення рішення, - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Щаслива