Справа № 219/6027/16-ц
Провадження № 2/219/3037/2016
11 жовтня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючої судді Чопик О.П.,
при секретарі Чубикало О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька,
позивач звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що вона з травня 2000 року проживала однією сім'єю з відповідачем без укладення шлюбу, та мають спільну дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею. Стверджує, що на даний час вони з відповідачем разом не проживають. Зазначає, що вона з дитиною бажає поїхати на відпочинок до Російської Федерації для відвідування родичів у місті Батайськ Ростовської області, для чого необхідний дозвіл відповідача, однак він останнім часом уникає зустрічі з нею, спекулює дитиною та в категоричній формі відмовляє у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон. Просить суд визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, безпідставною; надати дозвіл на виїзд малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон строком на один рік у супроводі матері - ОСОБА_1, без згоди батька - ОСОБА_2.
Позивач в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності та про підтримання позову в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі та про вирішення спору на розсуд суду.
На підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданого 15 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дебальцівського міського управління юстиції Донецької області (а.с.8), ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1; батьки - ОСОБА_2, громадянин України, та ОСОБА_1, громадянка України, про що виконкомом Світлодарської міської ради м.Дебальцеве Донецької області 1 серпня 2002 року зроблено відповідний актовий запис №67.
Позивач проживає та зареєстрована у АДРЕСА_1 Згідно з відомостями позовної заяви, дитина проживає з матір'ю-позивачем. Відповідач до жовтня 2003 року був зареєстрований у АДРЕСА_2, 28 жовтня 2003 року знятий з реєстрації у гуртожитку без відмітки у паспорті за клопотанням Вуглегірської ТЕС (а.с.16). На даний час місце його реєстрації та проживання суду не відоме. У судові засідання відповідач викликався оголошенням у друкованих засобах масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження.
Відповідно до статей 7, 15 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією «Про права дитини», а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
За положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Відповідно до абз.3 ч.3 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.
Пунктами 2, 4, 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, передбачено оформлення проїзного документа дитини на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За наявності заперечень одного із батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Таким чином, дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном, а надання судом дозволу на майбутнє на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування суперечить вимогам чинного законодавства, а тому числі і положенням статей 141, 153, 157 Сімейного кодексу України, які визначають рівність прав та обов'язків батьків стосовно виховання дитини, чим фактично позбавив батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею.
Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд зауважує, що вказуючи у позовній заяві про наміри відвідати з неповнолітньою донькою родичів у місті Батайську Ростовської області Російської Федерації, позивач не подає доказів проживання родичів у цьому місті, а у прохальній частині позовної заяви просить надати дозвіл на виїзд за кордон, без визначення конкретної держави та конкретного часового проміжку; позивач не обґрунтовує та не підтверджує належними доказами необхідність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька строком на один рік.
Звертає на себе увагу також те, що позивач просить визнати безпідставною відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої, однак доказів такої відмови не представила, як вказано у позовній заяві засоби зв'язку з відповідачем їй не відомі, так як і місце його фактичного перебування. При цьому, відсутність згоди не свідчить про наявність відмови.
З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 212, 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням ст.313 Цивільного кодексу України, суд
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області, про видачу дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик