ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

Коротуна В.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про збільшення розміру відшкодування шкоди,

за касаційною скаргою начальника управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради - Сінельніка Сергія Володимировича - на рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року та

за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - на рішення Октябрського районного суду

м. Полтави від 19 лютого 2016 року, ухвалу Октябрського районного суду

м. Полтави від 26 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2000 року з управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (далі - УЖКГ Полтавської міської ради) на її користь було стягнуто одноразово 17 109 грн

92 коп., щомісячно 942 грн 83 коп., двічі на рік 638 грн 53 коп. в періоди з березня по травень і з вересня по листопад щорічно. Також на її користь був стягнутий щомісячно втрачений заробіток в сумі 213 грн 69 коп.

Зазначала, що з часу постановлення рішення судом про стягнення заподіяної шкоди суттєво підвищилася вартість життя, про що свідчить тривале зростання рівня цін на споживчі товари та послуги, що викликане інфляційними процесами в Україні, а тому просила суд збільшити стягнуту за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2000 року щомісячну суму втраченого заробітку на індекс інфляції за період з листопада 1995 року по липень 2015 року з 213 грн 69 коп. до 3 304 грн 57 коп. на місяць; стягнути з УЖКГ Полтавської міської ради на її користь щомісячно на відшкодування втраченого заробітку 3 304 грн 57 коп. з 01 вересня 2015 року по життєво

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 лютого

2016 року, з урахуванням внесених ухвалою Октябрського районного суду

м. Полтави від 26 лютого 2016 року виправлень, позовні вимоги

ОСОБА_3 задоволено частково.

Збільшено стягнуту за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2000 року справа № 2-239/2000 щомісячну суму втраченого заробітку на індекс інфляції за період з 16 листопада 1995 року по 01 липня

2015 року з 213 грн 69 коп. до 1 918 грн 93 коп. на місяць.

Стягнуто з УЖКГ Полтавської міської ради на користь ОСОБА_3 щомісячно на відшкодування втраченого заробітку 1 918 грн 93 коп. з 01 вересня 2015 року пожиттєво.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2016 року змінено в частині стягненої суми нарахування, збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням вартості життя та періоду її нарахування, а саме збільшено стягнуту за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня 2000 року справа №2-239/2000 щомісячну суму втраченого заробітку на індекс інфляції за період з 01 січня 2000 року по

01 вересня 2015 року з 213 грн 69 коп. до 1 395 грн 38 коп. на місяць.

Стягнуто з УЖКГ Полтавської міської ради на користь ОСОБА_3 щомісячно на відшкодування втраченого заробітку 1 395 грн 38 коп. з 01 вересня 2015 року пожиттєво.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі начальник з УЖКГ Полтавської міської ради- Сінельнік С.В., посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - у касаційній скарзі просить скасувати рішення Октябрського районного суду м. Полтави від

19 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від

21 квітня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - у касаційній скарзі просив скасувати ухвалу Октябрського районного суду

м. Полтави від 26 лютого 2016 року про виправлення описки у рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 19 лютого 2016 року, яка на підставі положень ст. 324 ЦПК України не підлягає перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційних скарг та матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що з 16 листопада 1995 року підвищилась вартість життя, а тому розмір щомісячного відшкодування необхідно визначити з урахуванням індексу інфляції з часу, встановленого рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від

05 червня 2000 року, а саме з 16 листопада 1995 року.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнутої суми нарахування збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням вартості життя та періоду її нарахування, суд апеляційної інстанції виходив із того, що втрачений заробіток, який був стягнутий на користь ОСОБА_3, був розрахований з врахуванням індексації по грудень 1999 року, а тому збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням вартості життя потрібно провести з 01 січня 2000 року по 01 вересня 2015 року.

Судами встановлено, що згідно з довідкою МСЕК від 15 червня 1998 року ОСОБА_3 було визнано інвалідом першої групи безстроково.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 червня

2000 року у справі № 2-239/2000, залишеним без змін ухвалою судової колегії у цивільних справах Полтавського обласного суду від 06 липня 2000 року, стягнуто з УЖКГ Полтавського міськвиконкому на користь ОСОБА_3 одноразово 17 109 грн 92 коп., з яких вартість путівки - 1 980 грн, вартість гаража - 3 700 грн; щомісячно 942 грн 83 коп.; двічі на рік 638 грн 53 коп.

Згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від

05 червня 2000 року стягнуто з УЖКГ Полтавського міськвиконкому на користь ОСОБА_3 втрачений заробіток у розмірі 213 грн 69 коп. щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 1208 ЦК за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду.

У контексті зазначеної норми наявність підвищення вартості життя визначається на підставі встановленого законодавцем прожиткового мінімуму відповідно до динаміки його зростання.

Враховуючи, що з часу ухвалення судом рішення про сплату

ОСОБА_3 втраченого заробітку, визначеного на підставі прожиткового мінімуму, підвищилась вартість життя, правильним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом позивача, підлягає індексації на підставі ч. 1 ст. 1208 ЦК України. При цьому беручи до уваги, що втрачений заробіток був розрахований з врахуванням індексу інфляції по грудень 1999 року, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що індексацію розміру відшкодування зазначеної шкоди необхідно проводити з 01 січня 2000 року.

Доводи касаційних скарг начальника з УЖКГ Полтавської міської ради- Сінельніка С.В. - та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 -зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують.

При цьому доводи касаційної скарги начальника УЖКГ Полтавської міської ради- Сінельніка С.В. - щодо незастосування судами строків позовної давності до позовних вимог ОСОБА_3 є безпідставними, оскільки судами попередніх інстанцій правильно застосовано положення п. 3 ч. 1

ст. 268 ЦК України.

Інші доводи касаційних скарг зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України не є предметом касаційного перегляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційних скарг та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338 - 341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу начальника управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради - Сінельніка Сергія Володимировича - та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 лютого

2016 року, в незміненій частині після апеляційного перегляду, та рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М.Мазур

О.В. Попович