Ухвала

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., ЛеванчукаА.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ Банк» (далі - ВАТ «ВТБ Банк»), та ОСОБА_4 було укладено генеральну угоду № 12 терміном дії до 21 серпня 2017 року включно, відповідно до умов якої банк зобов'язувався надати клієнту кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, договорах про відкриття кредитної лінії, договорах про відкриття валютної кредитної лінії, укладених у рамках цієї угоди, які є її невід'ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості відповідача за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 160 000 доларів США. В рамках зазначеної генеральної угоди між ними та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 25.30-12/07-СК, відповідно до умов якого, останньому було надано кредит у розмірі 140 000 доларів США, строком користування до 20 серпня 2014 року зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами.

У забезпечення виконання позичальником умов цього договору 21 серпня 2007 року між ВАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість, розмір якої станом на 23 жовтня 2014 року становив 57 948,14 доларів США, яку позивач просив стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 березня 2016 року, позов ПАТ «ВТБ Банк» задоволено частково, стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за генеральною угодою від 21 серпня 2007 року № 12 та кредитним договором від 21 серпня 2007 року № 25.30-12/07-СК у розмірі 57 372, 96 доларів США. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ПАТ «ВТБ Банк» позовних вимог, оскільки належними і допустимими доказами у справі доведено, що позичальник ОСОБА_4 не виконує взятих на себе зобов'язань за вказаними вище угодами, внаслідок чого має заборгованість, яка повинна бути стягнута у солідарному порядку з позичальника і поручителя.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 21 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук
О.В. Ступак

Колегія суддів: