Ухвала

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Фаловської І.М.,

суддів: Закропивного О.В., Іваненко Ю.Г.,

Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 липня 2005 року між ОСОБА_3 та позивачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав строковий кредит у розмірі 4000 грн. на розвиток домашнього господарства, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (24 % на рік) і зі сплатою комісії кожен місяць 1 % від суми кредиту, кінцевий термін повернення - 04 липня 2007 року.

Зобов'язання за даним договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, укладеним з публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк»).

ОСОБА_3 порушив умови укладеного договору, у зв'язку з чим станом на 29 листопада 2013 року виникла заборгованість у розмірі 33575,34 грн., а саме: 2837,24 грн. - заборгованість за кредитом, 10550,92 грн. - заборгованість по відсоткам, 600 грн. - комісія, 9587,18 грн. - пеня.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 23575,34 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та судові витрати по справі, крім того просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 10000 грн.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, яка станом на 04 липня 2007 року становить 5 370,41 грн., яка складається з: 2837,24 грн. - заборгованість за кредитом, 1847,97 грн. - заборгованість по відсоткам, 600 грн. - комісія, 685,20 грн. - пеня. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволені іншої частини позову відмовлено. Провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент Банк» закрито.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення процентів та пені за період з 04 липня 2007 року по 29 листопада 2013 року та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині позовних вимог рішення апеляційного суду не оскаржувалось, тому за правилом ч. 1 ст. 335 ЦПК України судове рішення в цій частині не переглядається в касаційному порядку.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений передбачений статтями 257, 258 ЦК України строк позовної давності для звернення позивача до відповідачів з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором і заявлені позивачем вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що в матеріалах справи відсутня будь-яка заява відповідача про застосування строку позовної давності, а тому у суду не було підстав для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог з підстав пропуску строку позовної давності. Окрім того, після закінчення строку дії договору між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, а тому нарахування процентів за користування кредитом, комісії, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, позивачем не було заявлено вимог до відповідачів про застосування цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання з підстав, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому сума заборгованості з відповідачів на користь банку підлягає стягненню лише в межах дії кредитного договору, тобто до 04 квітня 2007 року. Закриваючи провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент Банк», апеляційний суд зазначив, що суд помилково прийняв до розгляду позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», та в цій частині і на підставі статей 205, 310 ЦПК України провадження у справі слід закрити, повідомивши позивача, про те, що він може звернутись за захистом своїх прав до ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором в порядку господарського судочинства.

Проте повністю з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судами встановлено, що 05 липня 2005 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_3 отримав строковий кредит у розмірі 4 000 грн., на розвиток домашнього господарства, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (24,00 % на рік) і зі сплатою комісії за кожен місяць 1 % від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення - 04 липня 2007 року

Зобов'язання за даним договором було забезпечено договором поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року, укладеним з ПАТ «Акцент-Банк» на суму 10 000 грн.

ОСОБА_3 належним чином умови договору не виконав, у зв'язку з чим станом на 29 листопада 2013 року виникла заборгованість у розмірі 33575,34 грн., а саме: 2837,24 грн. - заборгованість за кредитом, 10550,92 грн. - заборгованість по відсоткам, 600 грн. - комісія, 19587,18 грн. - пеня.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістомч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-249цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

В п. 3.2. кредитного договору сторони погодили умови та порядок нарахування відсотків та пені за порушення кредитного зобов'язання боржником за цим договором.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

У випадку, якщо договір є чинним та його дія не припинена у передбаченому законом порядку, а також якщо договір не змінено і не розірвано за домовленістю сторін він є обов'язковим для виконання сторонами згідно з вимогами ст. 629 ЦК України.

Проте апеляційний суд у порушення вимог статей 212 - 214, 303, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув, не встановив дійсних прав і обов'язків сторін, які випливають з кредитного договору та дійшов передчасного висновку про стягнення з відповідача на користь банку грошових коштів по сплаті процентів та пені у межах строку дії кредитного договору, тобто до 04 липня 2007 року. Таким чином, рішення апеляційного суду в цій частині не відповідає вимогам закону.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов вірного висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк», вірно врахувавши при цьому норму ст. 16 ЦПК України та правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-745цс15, оскільки справа в цій частині не підлягає розгляду за правилом цивільного судочинства. За таких обставин, підстави для зміни чи скасування рішення в цій частині відсутні.

З огляду на викладене, рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення процентів та пені за період з 04 липня 2007 року по 29 листопада 2013 року підлягає скасуванню за правилом ч. 3 ст. 338 ЦПК України, з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В частині закриття провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк» рішення апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 335 - 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року в частині відмови у задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення процентів за кредитом та пені за період з 04 липня 2007 року по 29 листопада 2013 року скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Фаловська

Судді: О.В. Закропивний

Ю.Г.Іваненко

О.В.Кадєтова

С.О. Карпенко