Єдиний унікальний номер 229/2093/16-ц Номер провадження 22-ц/775/2114/2016
Суддя 1 інстанції Панова Т.Л.
Категорія Доповідач Новосядла В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 грудня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Новосядлої В.М.,

суддів: Азевича В.Б., Новосьолової Г.Г.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, третя особа ОСОБА_1 Абдулла-огли, про звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року було відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про звільнення майна з під арешту.

Не погодившись із рішенням суду, публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" принесло апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення яким задовольнити позов з таких підстав:

- висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову через те, що позивачем не заявлялись вимоги про зобовязання державної виконавчої служби надати до органів державної реєстрації копію постанови про зняття обтяжень на іпотечний будинок є помилковим, оскільки вимоги банку про скасування арешту полягають у скасуванні обтяжень щодо предмета іпотеки,

- відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував пріоритетне право позивача над іншими обтяженнями щодо іпотечного майна.

Під час розгляду справи в апеляційній інстанції сторони не зявились, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчать телефонограми, направлені їм та зареєстровані у журналі телефонограм апеляційного суду.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів цивільної справи вбачається.

08 лютого 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (в теперішній час публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк") та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 25 000 доларів США (а.с. 4-6).

08 лютого 2008 року в забезпечення виконання зобов"язань за вказаним кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 ОСОБА_1 Абдулла-огли був укладений договір іпотеки, згідно із яким останній передав в іпотеку іпотекодержателю належний йому на праві власності будинок №32 по вулиці Потьомкіна у м. Дружківка Донецької області.

Договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Дружківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 507/7 і в цей же день нотаріусом було накладено заборону на відчуження житлового будинку.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 29 листопада 2010 року був задоволений позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 ОСОБА_1 Абдулла-огли та стягнуто з них солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 321 969 гривень 11 копійок та судові витрати у сумі 1 820 гривень (а.с. 46-47).

Вказане рішення було передано для виконання в державну виконавчу службу.

Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 12 травня 2011 року було відрито виконавче провадження і накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_5 (а.с. 43).

Тобто, арешт на майно ОСОБА_5 ОСОБА_1 Абдулла-огли був накладений державним виконавцем під час виконання рішення суду про задоволення вимог позивача, тобто в інтересах іпотекодержателя.

23 листопада 2011 року Постановою старшого державного виконавця державної виконавчої служби виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором у сумі 323 789 гривень 11 копійок був повернутий стягувачу з тих підстав, що стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, а саме через нездійснення авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій (а.с. 62).

Пунктом 2 цієї ж Постанови державного виконавця було припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення.

Вказана Постанова не була оскаржена у встановленому законом, порядку.

Таким чином, на час розгляду цього позову арешт з будинку, який належить ОСОБА_5 був знятий.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» посилалось на пункт 4 статті 54 і статтю 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду із позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Однак, вказана норма права застосовується до особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові.

Оскільки вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту ґрунтуються не на праві власності, а на праві іпотекодержателя нерухомого майна, то вказана норма права не може бути застосована до вказаних правовідносин.

Що стосується посилання позивача на пункт 4 статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна у разі звернення стягнення на це майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, то апеляційний суд виходить із наступного:

Згідно із Постановою державного виконавця державної виконавчої служби Дружківського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 12 травня 2011 року було відрито виконавче провадження і накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_5, на виконання рішення Дружківського міського суду Донецької області від 29 листопада 2010 року, яким був задоволений позов на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення на його користь заборгованості за кредитним договором у сумі 321 969 гривень 11 копійок, а не інших стягувачів (а.с. 43, 46-47).

Виходячи із встановлених фактів, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не встановлено.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Довід апеляційної скарги про пріоритетне право банку на задоволення забезпечених вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами є неспроможним, оскільки питання щодо пріоритетного права позивача не було переметом розгляду цієї справи, а арешт на іпотечне майно був накладений у виконавчому провадження на виконання рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості по кредитному договору на користь позивача, а не інших стягувачів.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: