Справа № 194/84/16-ц
Провадження№2/194/193/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

за участю секретаря судового засідання Сафонової А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівского міського суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що між позивачем та першим відповідачем укладений кредитний договір № DNQ0АK206510087 від 01.02.2008 року, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 58352,60 грн. на термін до 30.01.2015 року, а ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користуванням кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № DNQ0АK206510087 від 01.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки від 29.07.2013 року, згідно якого поручитель зобов'язався перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів. Позивач зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав позичальнику кредит у розмірі 58352,60 грн., проте, в порушення умов кредитного договору, відповідачі не в повному обсязі та несвоєчасно сплачували грошові кошти на виконання кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 24.11.2015 року склала 34730,50 грн., з яких: 21706,75 грн. - заборгованості за кредитом; 2161,72 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 263,73 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 8706,37 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1641,93 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості, а також судові витрати по справі.

Відповідач - ОСОБА_1, заперечуючи проти позовних вимог у повному обсязі, подав письмові пояснення, в яких зазначає про повне та належне виконання ним умов кредитного договору у відповідності до укладених між ним та Банком додаткових угод до договору від 18.09.2012 року та 29.07.2013 року, якими сторони узгодили порядок та графік погашення заборгованості. Вважає, що позовні вимоги не мотивовані, суперечливі, а наданий позивачем розрахунок боргу не відповідає фактичним обставинам, про що надав відповідні квитанції про сплату заборгованості.

Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду письмове пояснення, згідно змісту якого позов не визнав та просив в позовних вимогах відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача надала до суду письмову заяву, згідно якої позов не визнала та просила в позовних вимогах відмовити в повному обсязі з врахуванням наданих до суду стороною відповідача письмових доказів.

У зв'язку з чим, згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитно-заставний договір № DNQ0АK206510087, згідно умов якого, позивач (Банк) зобов'язується надати відповідачеві (Позичальнику) кредит у розмірі 58352 грн. 60 коп. на строк до 30.01.2015 року з процентною ставкою 15,48 річних з метою придбання Позичальником автомобіля. В забезпечення виконання умов кредитно-заставного договору, перший відповідач передав в заставу легковий автомобіль марки Cheri А15 Amulet, 2008 року випуску, об'ємом двигуна 1.6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Погашення заборгованості здійснюється щомісячно, в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості, яка складається з заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати, у відповідності до умов договору.

Відповідно до п. 14.2 Кредитно-заставного договору, у випадку порушення Позичальником зобов'язань, передбачених статтями та Договору щодо сплати винагород та процентів, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки.

Згідно п. 14.3 Кредитно-заставного договору, у випадку порушення Позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми Кредиту, передбаченого статтею Договору, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються.

Сторони договору погодили, що нарахування неустойки за цим договором здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане відповідною стороною, сплата неустойки здійснюється у гривнях. Сторони встановили строки позовної давності тривалістю в п'ять років (п.п. 14.10, 14.11

Договору).

Сторони договору погодили графік погашення кредиту, який є додатком №1 до кредитно-заставного договору № DNQ0АK206510087 від 01.02.2008 року та є його невід'ємною частиною.

18.09.2012 року між ПАТ « Акцент-Банк» та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 до договору № DNQ0АK206510087 від 01.02.2008 року, де сторони додаткової угоди погодили зменшити суму боргу Позичальника на 13853,80 грн., а саме: відсотки - 0 грн., комісія - 0 грн., пеня - 13853,80 грн. У разі порушення Позичальником будь-якого зобов'язання, передбаченого в Графіку погашення заборгованості понад 31 день, Позичальник сплачує штраф у розмірі 13853,80 грн. Загальний розмірі кредиту - 93024,40 грн. Дата погашення -12.09.2016 рік. Також сторони змінили розмір неустойки за неналежне виконання зобов'язання по сплаті за Кредитом: в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом та в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором. Сторони погодили відповідний графік погашення боргу по тілу кредиту та відсотків, який є додатком №1 до Додаткової угоди №1.

29.07.2013 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №2 до договору № DNQ0АK206510087 від 01.02.2008 року, де сторони також змінили порядок погашення боргу Позичальником: сума заборгованості, що виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту зменшилась на 14451,17 грн., а саме: відсотки - 0 грн., комісія - 0 грн., пеня - 14451,17 грн. та затвердили відповідний графік (додаток № 1 до Додаткової угоди №2).

29.07.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки до кредитно-заставного договору № DNQ0АK206510087 від 01.02.2008 року, відповідно до умов якого, Поручитель зобов'язався відповідати перед Кредитором за виконання зобов'язань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що й боржник, включаючи сплату кредиту, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов'язань по Кредитному договору, Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Банк свої зобов'язання за Кредитно-заставним договором виконав у повному обсязі, надавши Позичальнику грошові кошти у розмірі 58352,60 грн., про що не заперечувалось першим відповідачем.

Проте, як зазначає позивач, Позичальник та його поручитель порушили свої кредитні зобов'язання щодо повного та своєчасного погашення заборгованості, у зв'язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» 27.11.2015 року направив на адресу відповідачів повідомлення (вих. № 30.1.0.0/2-80201АВХХS220) про наявність такої заборгованості: 5794,17 грн. - заборгованість за кредитом; 2001,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 263,73 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8742,63 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором.

Як стверджує в позовній заяві представник позивача, у зв'язку з залишенням зазначеного вище повідомлення з боку відповідачів без відповіді та виконання, ПАТ КБ «Приватбанк» був змушений звернутись до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість, яка виникла станом на 24.11.2015 року в розмірі 34730 грн. 50 коп., з яких: 21706,75 грн. - заборгованості за кредитом; 2161,72 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 263,73 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом; 8706,37 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1641,93 грн. - штраф (процентна складова).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.526, 610 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Тобто, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону.

Згідно ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруку. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруку.

Судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10 ЦПК України судочинство за цивільними справами здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Якщо особа без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів, суд лише сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачем надано до матеріалів справи розрахунок ціни позову, який не є належним підтвердженням наявності у першого відповідача заборгованості перед позивачем за кредитним договором, що відповідає вимогам ст. 58, 59 ЦПК України, саме - за спірний період та в такій сумі, яку просить Банк стягнути з відповідачів на свою користь.

Таким чином, позивачем не було надано суду докази на підтвердження факту наявності заборгованості в загальній сумі 34730,50 грн., яка утворилась, згідно позову, станом на 24.11.2015 року.

Разом з тим, в матеріалах справи мається копія повідомлення Банку, адресованого відповідачам, в якому суми боргу та періоди різняться з даними, зазначеними в позовній заяві (а.с. 18).

Зокрема, Банк в повідомленні вказує на наявність заборгованості у розмірі 17301,77 грн., яка утворилась у відповідачів, станом на 27.11.2015 року, проте, в позовній заяві позивач посилається на заборгованість відповідачів за кредитним договором у розмірі 34730,50 грн., станом на 24.11.2015 рік.

Зазначені протиріччя за наявними в матеріалах цивільної справи доказами суд під час розгляду справи не має можливості.

Явка всіх учасників процесу в судове засідання допомагає суду ефективно розглядати справу, надає змогу оперативно отримувати необхідну інформацію від учасників судового процесу, заслуховувати думку всіх сторін щодо процесуальних дій, які необхідно вчинити в судовому процесі, оперативно витребувати від сторін певні докази.

Проте, позивач своїм процесуальним правом на участь його представника в судовому засіданні не скористався, свого представника до суду не направив, подав заяви про розгляд цивільної справи за його відсутності. Обгрунтованого пояснення щодо суперечності даних щодо фактичного розміру заборгованості не надав.

На повторний запит суду щодо надання Банком письмового розрахунку заборгованості по кредитному договору № DNQ0АK206510087 від 01.02.2008 року, в якому необхідно було точно зазначити: місяць та рік утворення боргу по сплаті кредиту, розрахунок пені (за якими спірними періодами відбулось прострочення та відповідне нарахування, ставка), позивачем надіслано на адресу суду банківську виписку за період з 01.02.2008 року по 19.04.2016 рік.

Але, письмового обґрунтування розрахунку боргу, в тому числі нарахованої пені, позивачем до суду не надано, тому суд приходить до висновку, що позивачем вимоги суду викладені у запитах, належним чином не виконані.

Разом з цим, суд зобов'язував сторони провести взаємну звірку розрахунків, про що скласти відповідний акт звірки.

При цьому, суд зазначає, що хоча акт звірки розрахунків не є первинним документом в розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», проте він є зведеним обліковим документом, який відображає загальну суму боргу та фіксує стан розрахунків між сторонам станом на певний період.

Наданий позивачем до матеріалів справи акт звірки не може вважатися таким за своєю правовою природою та сутністю, оскільки акт звірки є двостороннім документом, який повинен бути, зокрема, підписаний та скріплений печатками (у разі наявності) обома сторонами, що Банком проігноровано.

З наданого Банком разом із актом звірки розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі мають загальну заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 29547,10 грн., з яких: 17927,95 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 9591,59 грн. залишок простроченої заборгованості; загальний залишок заборгованості про процентам - 2938,64 грн., в т.ч. 2870,77грн. - проценти, нараховані на залишок простроченої заборгованості за кредитом; 377,19 грн. - заборгованість за комісією; 6658,22 грн. - загальна сума нарахованої пені; всього борг за кредитом - 27902,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; штраф (відсоток від суми боргу) - 1395,10 грн.

В той же час, в супровідному листі Банку про направлення на адресу суду акту звірки зазначено Банком про наявність заборгованості у розмірі 26206,00 грн., з яких: 15307,95 грн. - заборгованість за кредитом; 3166,57 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 413,32 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5832,16 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1236,00 грн. - штраф (процентна складова).

Правом на уточнення позовних вимог або зменшення їх розміру, позивач не користався.

Також суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

В силу ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Дослідженням наявних в матеріалах справи наданих сторонами доказів встановлено, що стягнення неустойки (пені та штрафу) у разі неналежного виконання взятих на себе зобов'язань передбачено умовами укладеного сторонами договору та узгоджується з приписами чинного законодавства.

Позивачем не надано, ані до матеріалів позову, ані під час судових засідань належного розрахунку пені та штрафів, з урахуванням конкретних періодів та часткової сплати відповідачем заборгованості, не мотивовані періоди нарахування пені, починаючи з 2009 року. Надані Банком розрахунки, в обґрунтування розміру позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу не відповідають обставинам справи та є арифметично невірними.

Разом з цим, заперечуючи проти позову, посилаючись на незаконність вимог позивача та їх необґрунтованість, перший відповідач надав суду копії квитанцій про сплату своєї заборгованості частинами згідно графіків, встановлених та погоджених сторонами додаткових угод, що спростовує посилання позивача про наявність заборгованості у відповідача за період, починаючи з 01.05.2015 року.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином після укладення додаткових угод, виконував свої зобов'язання за кредитним договором, сплачуючи щомісячно визначену договором суму боргу, а позивач, заперечуючи належне виконання договору позичальником, виставив суму боргу по кредиту, підстава виникнення якого та його розрахунок є недоведеним та недостовірними.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» як необґрунтованих та недоведених належними та допустимими доказами.

Позивачеві відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, що виключає стягнення судових витрат з відповідача в силу ст. 88 ЦПК України, тому вимога позивача про стягнення на його користь сплаченого судового збору з відповідача, також не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позовних вимогах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий суддя: І.П. Пономаренко