Справа № 359/2459/15-ц Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/3538/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 38 05.10.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Кашперської Т.Ц.

за участю секретаря: Нагорної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у спадковому майні та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина. ОСОБА_2 звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємцями першої черги також є її матір ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_4 На даний час у позивача відсутні у розпорядженні правовстановлюючі документи на спірний будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. та вона позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно.

Просила суд визнати за нею право власності на 1/6 частку у житловому будинку та 1/6 частку земельної ділянки що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1.

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 Після його смерті відкрилась спадщина. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Крім неї спадщину прийняли також її доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 тривалий час перед смертю хворів на гіпертонічну хворобу, ішемічну хворобу серця, кардіосклероз. З 2010 року він потребував постійної медичної допомоги. Неодноразово проходив курси лікування в неврологічному відділенні Бориспільської ЦРЛ. В 2012 році ОСОБА_5 переніс гостре порушення мозкового кровообігу, після цього він практично не міг самостійно пересуватись та потребував постійної сторонньої допомоги. У 2013 році ОСОБА_5 була встановлена І група інвалідності довічно, причина інвалідності - загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату. У 2014 року для повноцінного лікування ОСОБА_5 потребував більш ретельних обстежень в консультаційних центрах та спеціалізованих лікарнях. ОСОБА_2 було добре відомо про критичний стан батька, що йому необхідні обстеження та лікування, дорогі ліки та постійний сторонній догляд. ОСОБА_2 ігнорувала прохання про допомогу. У зв'язку з цим ОСОБА_3 стверджує, що ОСОБА_2 ухилилась від надання допомоги своєму батьку, який перебував в безпорадному стані.

Просила суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року в задоволені первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_2 не спілкувалася з батьком та не надавала йому допомоги. Останній мав поганий стан здоров'я і потребував стороннього догляду. Судом безпідставно не прийнято до уваги докази, які підтверджують зазначені обставини.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що спірне спадкове майно перебувало у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_5 оскільки було набуло під час їхнього шлюбу. Правовстановлюючі документи на зазначене спірне майно відсутні, спірне майно оформлено та зареєстровано на імя відповідачки та вона не бажає подавати письмову заяву про видачу свідоцтва про право на частку в спільному майні подружжя та виділяти частку майна спадкодавця ОСОБА_5.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав:

Законним і обґрунтованим відповідно до ст. 213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України в мотивувальній частині рішення суд має зазначити встановлені судом обставини і визначити відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, бере до уваги чи відхиляє докази, застосовує зазначені у рішенні нормативно-правові акти.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам закону не відповідає.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що позивач не зверталась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Право позивача на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, не порушено та ніким не оспорюється, тому звернення до суду з позовом є передчасним.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5. (т.1 а.с.5).

За час свого життя ОСОБА_5 заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом.

Спадкоємцями на майно померого першої черги є його дружина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які прийняли спадщину шляхом звернення із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори в межах встановленого шестимісячного строку.

Наведене підтверджується спадковою справою, копія якої приєднана до справи та вивчена в судовому засіданні ( т. 1 а. с. 59-111).

З постанови приватного нотаріуса Бориспільського міського нотаріального округу Київської області від 26 травня 2016 року за № 558/02-31 вбачається, що ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.(т.2 а.с. 49).

З вказаної постанови вбачається, що титульним власником спірного спадкового майна є лише один співвласник ОСОБА_3, а право власності іншого співвласника майна ОСОБА_5 не підтверджене документально.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 69261796 від 28 вересня 2016 року спірний житловий будинок належить на праві власності ОСОБА_3

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

У відповідності до ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 які зареєстровані відповідачем, набуті останньою та її чоловіком в період шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя, на яку вони мають рівні права. Зазначенне підтверджується матеріалами справи та не заперечується ОСОБА_3

Колегія суддів визначила, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення та вважає, що за нею треба визнати право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, що знаходяться за адресою Київська область, АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Вирішуючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження своїх позовних вимог не було надано належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 ухилялась від надання допомоги ОСОБА_5

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був убезпорадному стані.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що правило ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд, при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування, повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 за період з 2011-2013 роки неодноразово звертався до Бориспільської ЦРЛ.

Протягом 2010 - 2013 років у нього було виявлено: гіпертонічну хворобу ІІ ступеня, атеросклеротичний кардіосклероз І ст.; гіпертонічну хворобу ІІІ ст., стан після гострого порушення мозкового кровообігу, атеросклеротичний кардіосклероз А ст., облітеруючий атеросклероз нижніх кінцівок, гіпертонічний ангіосклероз сітківки обох очей, гіпертрофія лівого шлуночка, стан після гострого порушення мозкового кровообігу, лівобічний геміпарез, атеросклероз, кардіосклероз ІІ ст., хронічний гастродуоденіт, хронічний бронхіт, атеросклеротичний кардіосклероз І ст., гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ризик високий, наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу в 2011 році ( т.1 а.с.146-147,149-152).

01 жовтня 2013 року ОСОБА_5 було встановлено довічно першу групу інвалідності загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату ( т.1 а.с.145).

ОСОБА_5 не міг самостійно забезпечувати умови для життя, потребував стороннього догляду, допомоги та лікування.

ОСОБА_2 ж не ухилялась від надавання допомоги ОСОБА_5 купувала ліки та оплачувала послуги з проведення діагностичних заходів для ОСОБА_5 зазначене підтверджується копіями чеків про придбання ліків та придбання окулярів для ОСОБА_5, копією договору з ТОВ «Медично-діагностичний центр Міжнародного інституту біологічних систем - Київ» від 30 серпня 2012 року про проведення магнітно-резонансної томографії ОСОБА_5

Доказів того, що ОСОБА_2, будучи спадкоємцем першої черги ухилялася від надання йому допомоги, що відповідно до вимог ст. 1224 ч.4 ЦК України є підставою для усунення їх від спадкування в суді не добуто.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дослідив докази і дав їм належну правову оцінку. Рішення в частині відмови в задоволені позову ОСОБА_3 про усунення від спадкування є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на частку у спадковому майні задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою Київська область, АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: