АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах Київської міської ради на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересовані особи: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту її проживання разом із спадкодавцями ОСОБА_4 померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 року та ОСОБА_5, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року в її квартирі та в квартирі АДРЕСА_1, що належала останнім, однією сім'єю в період з 2003 року і до часу їхньої смерті, посилаючись на обставину спільного їх проживання, ведення спільного господарства, а також на неможливість прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Факт її проживання із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю просила встановити з метою прийняття спадщини. Справу просила вирішити на підставі ст.ст. 1220, 1222, 1258, 1265, 1269 ЦК України.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: Дванадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю, задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_5 в період з 01.09.2005 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Справа №759/8129/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/14898/2016
Головуючий у суді першої інстанції: МиколаєцьІ.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності в інтересах Київської міської ради, подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, суд ом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник Київської міської ради ОСОБА_3 підтримала доводи апеляційної скарги.

Заявник ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судове рішення таким вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції, виходив з того, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Оскільки заявник з вересня 2005 року проживала в одній квартирі з померлим в належній їй квартирі, доглядала останнього, сплачувала за надані житлово-комунальні послуги, провела ремонтні роботи у квартирі та забезпечувала померлих необхідними ліками та продуктами харчування, наявні підстави для встановлення факту спільного проживання однією сім'єю із спадкодавцем.

Проте з такими висновком суду погодитись не можна.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 липня 1977 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали шлюб, про що Ленінградським відділом РАЦС м. Києва зроблено актовий запис № 525 та видане відповідне свідоцтво (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 16 листопада 2015 року Святошинською РДА в м. Києві квартира АДРЕСА_1 першочергово належала на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 по 1/2 частині (а.с.28). Право власності зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна за № 341 (а.с.28-а).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 померла, про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві зроблено актовий запис № 15598 та видане відповідне свідоцтво (а.с.9).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, яку прийняв її чоловік ОСОБА_5 (а.с.10, 23).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5, про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві зроблено актовий запис № 15606 та видане відповідне свідоцтво (а.с.12).

Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, про що свідчить витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 39942396 від 21.03.2015 року (а.с.27).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які прожили зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Крім того, згідно зі ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Виходячи з аналізу вказаної норми сім'єю є соціальна група, яка складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв'язками з подружжям, кровних родичів, і здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

В судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_2, вказувала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 02 листопадад 1984 року по даний час.

Крім того, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 з 23 липня 1977 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення заяви, не звернув уваги на викладене та встановив факт проживання заявника з померлим однією сім'єю.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно були з'ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального права, допущено порушення норм процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах Київської міської ради - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: