Справа № 302/487/16-ц
У х в а л а

"26" травня 2016 р.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Кривка В.П.,

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ "ОСОБА_2 Аваль"" про встановлення фактів, що мають юридичне значення та тлумачення умов договору , -

В С Т А Н О В И В :

24.05.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. Ознайомившись із змістом позовних вимог та доданими до позову додатками, вважаю, що позов підлягає залишенню без руху з таких підстав.

При зверненні до суду з цим позовом позивач не оплатив судовий збір з підстав, що його звільнено від сплати судового збору згідно ч.3 ст. 22 ЗУ "Про захист прав споживачів".

Порядок справляння судового збору за подання позову до суду регулюється спеціальним нормативно-правовим актом - законом України "Про судовий збір". Згідно ст. 3 цього Закону судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви. Ст. 2 ЗУ "Про судовий збір вказано перелік заяв за подання яких не справляється судовий збір, а в статті 5 цього Закону вказано пільги щодо сплати судового збору.

Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Тому, з врахуванням того, що саме норми ЗУ "Про судовий збір" визначають правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, при зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 мав керуватися ЗУ "Про судовий збір" при справлянні та звільненні судового збору.

Окрім цього, за загальним правилом у разі конкуренції двох норм права застосуванню підлягає норма, яка була прийнята пізніше. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VІІІ від 22 травня 2015 року, що набрав чинності з 1 вересня 2015 року, споживачів виключено зі складу осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РНМ, 4.ХІ.1950 р.), рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R(81)7, прийнята Комітетом ОСОБА_3 Європи 14.05.1981 р. та практика Європейського Суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674-VI), а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Позивачем клопотання про відстрочення, розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати відповідно до вимог ст.82 ЦПК України, ст.8 ЗУ "Про судовий збір" не заявлено.

Посилання позивача на п.7 постанови ВССУ від 17.10.2014 р. № 10 суд до уваги не бере, з огляду на те, що така прийнята Пленумом ВССУ - 17.10.2014 р.. Зміни до цієї постанови були внесені згідно з Постановою ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 25.09.2015 р. тільки до п.п.п.10, 11, 19 21, 23, 26, 42. Тобто, роз'яснення Пленуму ВССУ надане судам в пункті сьомому Постанови №10 від 17.10.2014 р., стосуються ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", яка була чинна станом на час прийняття цієї постанови. Як вже зазначено вище, на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VІІІ від 22.05.2015 року, що набрав чинності з 1 вересня 2015 року, в ст.5 ЗУ "Про судовий збір" внесено зміни, а саме вказано вичерпний перелік позивачів та осіб, що підлягають звільненню від сплати судового збору.

Відтак, на позивача ОСОБА_1 за подання ним позову до суду про захист прав споживачів, встановлення фактів, що мають юридичне значення та тлумачення умов договору не поширюється дія ст. 2, ст. 5 ЗУ "Про судовий збір", ст. 22 ч.3 ЗУ "Про захист прав споживачів". Таким чином позивач зобов'язаний сплатити судовий збір за подання ним позову до суду в такому порядку.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою відповідно до вимог ст. 118-120 ЦПК України та просить:

- встановити факт, що сторонами кредитного договору не підписувалися додаток № 1 та додаток № 2 до цього договору, зазначені в умовах кредитного договору як невід'ємні його частини;

- встановити факт, що сторонами кредитного договороу не підписувалися умови кредитування за програмою кредитування, вказаною в п.1.1 цього договору зазначені в умовах кредитного договору як невід'ємна його частина;

- роз'яснити, які конкретні додатки до кредитного договору мали бути підписані для того щоб цей договір вважався укладеним, виходячи з положень преамбули кредитного договору та відповідно до інших його умов.

Отже, позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру. Згідно ст.2 ч.1 п.2, ст. 6 ч.3 ЗУ "Про судовий збір" позивачу ОСОБА_1 слід сплатити судовий збір за кожну вимогу немайнового характеру в сумі, яку слід обчислити за такою формулою: 551,20 грн. (ставка судового збору за подання позову до суду немайнового характеру) х 3 (вимоги позову - немайнові) = 1653,60 грн. (сума судового збору, яка підлягає до сплати позивачем).

Згідно із ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 119, 120, 293 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 залишити без руху.

Повідомити позивачу, що він має право усунути недоліки позову, зазначені в цій ухвалі, а саме: оплатити судовий збір в сумі 1653,60 грн. (одна тис. сто п'ятдесят три грн. 60 коп.), протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, про що подати підтвердження в суд - квитанцію про сплату судового збору.

Копію ухвали надіслати позивачу і розяснити, що в разі невиконання вимог ухвали у вказаний строк позов вважатиметься неподаним і буде повернутий.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: В. П. Кривка