Справа №478/1658/15-ц 01.06.2016 01.06.2016
Справа №487/1658/15-ц
Провадження №22-ц/784/1206/16
Категорія 23 Головуючий у першій інстанції: Сябренко І.П.
Доповідач в апеляційній інстанції: Бондаренко Т.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої судді: Бондаренко Т.З.,

суддів: Буренкової К.О., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Лівшенком О.С.

за участю: представника позивачів ОСОБА_3, представника відповідача Євсюкова С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Приватного підприємства «Дар Ланів»

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 7 квітня 2016 року за позовом

ОСОБА_5, ОСОБА_6

до

Приватного підприємства (далі -ПП) «Дар Ланів»

про визнання договорів оренди земельної ділянки недійсними

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду через свого представника ОСОБА_3 з позовною заявою до ПП «Дар Ланів» про визнання недійсними договорів оренди землі.

Позивачі зазначали, що їм на праві власності належать земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Дмитро-Білівської сільської ради Казанківського району: ОСОБА_5 -

9, 13 га, ОСОБА_6 - 8, 15 га та 1, 53 га. Вказані земельні ділянки були передані в оренду ФГ «Курінна І.В.» на підставі відповідних договорів строком до 25 січня 2015 року. Проте, після сплину вказаного строку намагаючись повернути вказані земельні ділянки, їм стало відомо, що на вказані земельні ділянки 20 січня 2015 року укладено інші договори від імені позивачів з ПП «Дар Ланів» на строк п'ять років та зареєстровані відповідним державним органом.

Посилаючись на те, що договори оренди земельних ділянок з ПП «Дар Ланів» позивачі не укладали і не підписували, просили визнати ці договори недійсними та витребувати вказані земельні ділянки у відповідача.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 7 квітня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач вказує на незаконність рішення суду через порушення процесуальних норм закону та просить вказане рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник позивачів вказував н6а законність рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про право власності від 14 липня 2015 року, є власником земельної ділянки площею 9,1295 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дмитробілівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області (а.с. 6).

ОСОБА_6 відповідно до свідоцтв про право власності від 14 липня 2015 року належать земельні ділянки площею 8,153 га та площею 1,5331 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дмитробілівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області (а.с. 7, 8).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з ФГ Курінна І.В. були укладені договори оренди вказаних, належних їм земельних ділянок, які зареєстровані у Казанківському секторі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК від 25 січня 2010 року , строк дії яких закінчився в січні 2015 року (а.с. 11-12, 16-17).

В подальшому згідно договорів оренди землі від 20 січня 2015 року, зареєстрованих 20 квітня 2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, власники земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передали в оренду ПП «Дар Ланів» відповідно земельні ділянки площею 9,125 га, 8, 153 га та 1,5331 га строком на 5 років (а.с. 9-10, 13-15,18-19, 220-221).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Так згідно ст.203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину - волевиявлення учасника правочину, додержання форми правочину визначеного законом та вчинення правочину особою, яка має необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені першою-третьою, п'ятою, шостою частинами ст.203 ЦК України. В силу п.1 ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачі посилалися на те, що договори оренди земельних ділянок з ПП «Дар Ланів» вони не укладали і їх не підписували.

Відповідно до висновків судово-почеркознавчої експертизи від 21 березня 2016 року №1665, підпис від імені «Орендодавця» ОСОБА_5 у договорі оренди землі від 20 січня 2015 року, укладеного між «Орендодавцем» ОСОБА_5 та «Орендарем» ПП «Дар Ланів» про передачу в оренду земельної ділянки площею 9,13 га кадастровий номер НОМЕР_1, виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_5

Також експерт дійшов висновку, що підпис від імені «Орендодавця» ОСОБА_6 у договорі оренди землі від 20 січня 2015 року, укладеного між «Орендодавцем» ОСОБА_6 та «Орендарем» ПП «Дар Ланів» про передачу в оренду земельної ділянки площею 1,53 га кадастровий номер НОМЕР_2 та договору оренди землі від 20 січня 2015 року, укладеного між «Орендодавцем» ОСОБА_6 та «Орендарем» ПП «Дар Ланів» про передачу в оренду земельної ділянки площею 8,15 га кадастровий номер НОМЕР_3, виконані не ОСОБА_6, а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_6

За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст.207 ЦК України).

Враховуючи наведені обставини та вимоги закону, районний суд повно та всебічно дослідив надані сторонами докази та дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки підписи від імені позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на спірних договорах вчинено іншою особою без дотримання положень ст.207 ЦК України, а також за відсутності належної довіреності, наданої за правилами статей 244, 245 ЦК України, а також, обов'язковість наявності в договорі певних істотних умов та обов'язкову державну реєстрацію цих договорів, - відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі вказує на те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом. Таким чином районний суд ухвалив вірне рішення про визнання спірних договорів оренди недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Враховуючи, що земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача і останній заперечує їх поверненню, районний суд також обґрунтовано ухвалив рішення про застосування положень ст. 216 ЦК України та повернув земельні ділянки позивачам шляхом їх витребування у відповідача.

Також, суд вірно відхилив доводи відповідача стосовно отримання позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 орендної плати за землю від ПП «Дар Ланів», оскільки таке не є підтвердженням узгодження сторонами істотних умов договору, а крім того не надані відповідачем докази щодо можливості ідентифікації такого платежу позивачами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що висновок судової експертизи у даній справі є неналежним доказом , не можна прийняти до уваги.

Так, відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень .

Позивачі, вказували, що оригінали спірних договорів у них відсутні, оскільки вони ці договори не підписували і не укладали.

В той же час заперечуючи проти доводів позивачів, відповідач наполягав, що такий договір було укладено, проте оригінали оспорюваних договорів не надав суду. Посилання відповідача на те, що договори вилучені працівниками правоохоронних органів також не підтверджено, оскільки відповідно до листа Казанківського РО УМВД України в Миколаївській області від 6 листопада 2015 року оригінали договорів не витребовувались (а.с. 71).

За вказаних обставин, районний суд правомірно витребував у Реєстрацйійної служби Казанківського районного управління юстиції у Миколаївській області заведені справи, які стали підставою для внесення даних в державний реєстр щодо передачі земельних ділянок в оренду відповідачу. Так із вказаних справ вбачається, що до реєстраційної служби звернувся саме уповноважений представник відповідача ПП «Дар Ланів» із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та надав завірені ним копії спірних договорів оренди. Саме ці договори і були передані в експертну установу для проведення дослідження.

В судовому засіданні та в апеляційній скарзі представник відповідача не наводив заперечень, що ці копії не відповідають їх оригіналу. Із описової частини експертного дослідження слідує що для проведення почеркознавчого дослідження матеріалів наданих судом було достатньо для здійснення відповідного висновку. Доказів на спростування висновків експерту відповідачем суду не надано.

Згідно з положеннями ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних обставин, відповідно до положень ст. 122 ЦПК України, суд, вірно оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням , ґрунтуючись на всебічному, повному , об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, що відповідає в тому числі положенням ст.. 58, 59 ЦПК України.

Інших доводів, які б спростовували висновки районного суду апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПП «Дар Ланів» - відхилити.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 7 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: Т.З. Бондаренко

К.О. Буренкова

Т.В.Крамаренко