Справа № 500/2151/16-ц
Провадження № 2/500/520/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею, як спадкоємицею за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Глінки, 27, мотивуючи тим, що вищевказаний житловий будинок належить ОСОБА_4. 15.11.2011 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів ОСОБА_3 11.03.2012 року ОСОБА_4 помер. ОСОБА_5, як непрацездатна дружина спадкодавця, мала право на обовязкову частку, що складає 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Глінки, 27. 22.03.2012 року ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого все своє майно вона заповіла ОСОБА_3 15.06.2015 року ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини вищезазначеного житлового будинку. Позивач прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що житловий будинок, що розташований за адресою: місто Ізмаїл, вулиця Глінки, 27, не зданий в експлуатацію.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору від 04.10.1965 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 11-849, ОСОБА_4, була надана на праві безстрокового користування земельна ділянка № 27 по вул. Глінки, загальною площею 500 кв.м.

Відповідно до довідки № 643 від 10.05.2016 року, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Глінки, 27, побудований у 1968 році є завершений будівництвом та відповідно до Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва. Крім того, згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва та житлової політики України обєкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року прийняттю в експлуатацію не підлягають. Станом на останню технічну інвентаризацію від 25.02.2016 року обєкти самочинного будівництва не виявлено.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 293138 від 13.03.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 помер 11.03.2012 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Глінки, 27.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Згідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до заповіту, посвідченого 15.11.2011 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 5123, ОСОБА_4 заповів все його майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все, те на що за законом на день смерті він буде мати право, у тому числі належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами та присадибною земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: місто Ізмаїл, вулиця Глінки, будинок 27, Одеська область ОСОБА_3.

Згідно витягу з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 31554413 від 04.09.2012 року, наданої приватним нотаріусом ОСОБА_8, заповіт ОСОБА_4 від 15.11.2011 року, зареєстрований за № 5123 не змінювався та не скасовувався.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, як непрацездатна дружина спадкодавця незалежно від змісту заповіту, успадкувала половину частки, яка належала їй у разі спадкування за законом, тобто ОСОБА_5 успадкувала 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Глінки, 27.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до записів будинкової книги будинку № 27 по вул. Глінки в м. Ізмаїл Одеської області ОСОБА_5 на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із спадкодавцем ОСОБА_4, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що у встановлений законом строк ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

ОСОБА_5 померла 15.06.2015 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 419582, виданим 16.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Глінки, 27.

Відповідно до заповіту, посвідченого 22.03.2012 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1392, ОСОБА_5 заповіла все своє майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом буде мати право ОСОБА_3.

Згідно витягу з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42007878 від 04.11.2015 року, наданої приватним нотаріусом ОСОБА_8, заповіт ОСОБА_5 від 22.03.2012 року, зареєстрований за № 1392 не змінювався та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, ОСОБА_3 у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину.

Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_8 № 158/02-14 від 12.04.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що житловий будинок, що розташований за адресою: місто Ізмаїл, вулиця Глінки, 27, не зданий в експлуатацію.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 1220, 1222, 1233, 1234, 1235, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування, право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Глінки, 27.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10