Провадження №2/760/1927/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Усатової І.А.
при секретарі - Здорик Л.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, -
29 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив суд:
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.08.2014р. о 15 год. 45 хв. в м. Києві на вулиці Амурська, 8 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ Порше Лізінг, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, під його керуванням.
Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1.
Вказав, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2, згідно полісу серії АС № 4268067 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 27.07.2013р. застрахована у Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім».
17.10.2014 позивачем з урахуванням поданих документів складено страховий акт № 712-1402/1 від 15.12.2014 та наказ № 712-1402/1 про виплату страхового відшкодування в розмірі 1 516, 51 грн. (одна тисяча п'ятсот шістнадцять гривень 51 копійка).
28.10.2014 на підставі вищевказаних документів та наказу позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 1 516 (одна тисяча п'ятдесят шістнадцять) гривень 51 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3470 від 28.10.2014.
30.09.2015 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. №1452 від 25.09.2015 відшкодувати йому витрати по вищезазначеній справі в сумі 1 516, 51 грн.
Проте, зазначена вимога залишилась без реагування та виконання.
З урахуванням викладеного, позивач просив позов задовольнити.
До того ж, позивач в позовній заяві наголошував на тому, що на дату звернення до суду з даним позовом, відповідач в супереч в п.33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так і не повідомив позивача про настання страхової події.
05.02.2016 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.
18.04.2016 представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
09.03.2016, 18.04.2016 відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України.
Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 10.08.2014 о 15 год. 45 хв. в м. Києві на вулиці Амурська, 8 сталася ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1, що належить ТОВ Порше Лізінг, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля марки «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, під його керуванням.
Відповідно до постанови судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.08.2014, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Фольксваген», державний номер НОМЕР_1.
Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Деу Ланос», державний номер НОМЕР_2, згідно полісу серії АС № 4268067 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників наземних транспортних засобів, укладеного 27.07.2013р. застрахована у Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім».
28.10.2014 на підставі вищевказаних документів та наказу позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 1 516 (одна тисяча п'ятдесят шістнадцять) гривень 51 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 3470 від 28.10.2014.
Судом встановлено, що 30.09.2015 позивач звернувся до відповідача з вимогою вих. №1452 від 25.09.2015 відшкодувати йому витрати по вищезазначеній справі в сумі 1 516, 51 грн.
Проте, зазначена вимога не виконана відповідачем.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до п.33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до п.п. 38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо: він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння; не повідомив страховика про настання випадку у строки і за умов, визначених у п.п. 33.1.2 п.33.1 ст. 33 вказаного Закону.
Оскільки страхувальник вчасно у встановленому законом порядку та строки не повідомив страховика про настання страхової події, страховик має право регресної вимоги на відшкодування зазначеної суми.
Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.
Як зазначалося судом вище, відповідач своїм правом з`явитись в суд і спростувати доводи позивача не скористався, відтак суд виходить з наявних в матеріалах справи документів, та викладеного вище, приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача в порядку регресу підлягає стягненню сума виплати страхового відшкодування в розмірі 1516,51 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачем.
Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1191, 1192 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11 , 57-60, 79, 88, 212-214,224 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: І. А. Усатова