Справа № 307/1248/16-ц
Провадження № 2/307/844/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2016 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді Гримут В.І.
при секретарі Тиводар В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з вищевказаним позовом.
Посилається на те, що у відповідності до кредитного договору № б/н від 02.09.2013 р., який складається з заяви позичальника та умов надання банківських послуг і правил користування платіжною карткою, відповідачу надано кредит у сумі 2000 грв., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік за користування кредитними коштами.
Отримавши гроші ОСОБА_1 взяті на себе обовязки по кредитному договору у повній мірі не виконав, не забезпечив повернення одержаного кредиту та не сплатив відсотки.
Представник позивача у судове засідання не зявився. Надіслав письмове клопотання в якому просить розглядати справу в його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Позовні вимоги підтримав.
Відповідач у судове засідання не зявився і не повідомив суду причини неявки про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 02.09.2013 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, який складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грв. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, і зобовязався сплачувати за користування ним по 2.5 % в місяць з терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Взяті на себе зобовязання погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки передбачені договором відповідач не виконав.
Крім того, згідно п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених даним договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грв. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. Штраф враховуються на окремому рахунку і підлягає оплаті в першу чергу.
За вказаним пунктом умов та правил надання банківських послуг відповідачу нарахований штраф за користування кредитом, який складається з фіксованої частини у сумі 500 грв. та процентної складової у сумі 788.11 грв.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.
За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з нього також слід стягнути на користь банку судові витрати у сумі 1378 грв.
Тому, керуючись ст.ст. 197, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України суд,
Позов задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» сімнадцять тисяч пятдесят гривень 33 коп. та одну тисячу триста сімдесят вісім гривень судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто Тячівським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.