АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Свистунової О.В.,

за участі секретаря - Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро», треті особи Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба Віталій Миколайовича, управління Служба у справах дітей Жовтневої районної в місті Дніпропетровську ради про визнання недійсним договору іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3, в інтересах малолітньої ОСОБА_4 звернулася з позовом до ПАТ «Банк Кредит Дніпро», треті особи Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Верба В.М., управління Служба у справах дітей Жовтневої районної в місті Дніпропетровську ради про визнання недійсним договору іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилалася на те, що 02 серпня 2006 року між нею та ЗАТ «Банк Кредит Дніпро», правонаступник якого є ПАТ «Банк Кредит Дніпро», було укладено договір іпотеки № 020806-І, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Вербою В.М. та зареєстрований в реєстрі за №2219. Вказаний договір було укладено з метою забезпечення зобов'язань позичальника - ТОВ «Кедр» за договором про надання кредитної лінії в режимі овердрафту № 220805-О від 22 серпня 2005 року. Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1. Вважає, що даний договір іпотеки є недійсним, оскільки в квартирі, що є предметом іпотеки, на момент укладання договору проживала її неповнолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка і на теперішній час продовжує проживати у вказаній квартирі. Крім того, в квартирі зареєстровані та проживають інші члени родини позивача. Іншого житла, окрім іпотечної квартири, родина позивача не має. Договір іпотеки було укладено у порушення норм діючого законодавства, а саме, не отримано згоду органу опіки та піклування на укладання правочину, який підлягав нотаріальному посвідченню, тому просила визнати договір іпотеки № 020806-І від 02 серпня 2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ «Кредит Дніпро» недійсним, скасувати заборону на відчуження нерухомого майна - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з Єдиного державного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна, накладену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. на підставі договору іпотеки №020806-І від 02 серпня 2006 року за реєстраційним номером 2219, вилучити запис про іпотеку з Державного реєстру іпотек, внесений у зв'язку з посвідченням договору іпотеки №020806-І від 02 серпня 2006 року за реєстраційним №2219.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Визннано недійсним договір іпотеки № 020806-І від 02 серпня 2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ банк «Кредит Дніпро», правонаступником якого є ПАТ «Банк Кредит Дніпро», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. та зареєстрований у реєстрі за № 2219. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк Кредит Дніпро» просять рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2016 року скасувати частково в частині визнання недійсним договору іпотеки №020806-І від 02 серпня 2006 року, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки №020806-І від 02 серпня 2006 року відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи з 17 серпня 1996 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження (т.1 а.с.15, 16, т.2 а.с.33).

02 серпня 2006 року між ЗАТ «Банк Кредит Дніпро», правонаступник якого є ПАТ «Банк Кредит Дніпро», та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 020806-І, відповідно до умов якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на підставі права власності згідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 26 липня 2006 року. З вищевказаного договору іпотеки вбачається, а саме п.1.1. згідно до договору про надання кредитної лінії (в режимі овердрафт) №220805-О від 22 серпня 2005 року іпотекодержатель надав ТОВ «Кедр» кредитну лінію для ведення статутної поточної діяльності з лімітом кредитування у сумі 2 250 000 грн. зі стром дії кредитного договору по 22 серпня 2006 року. Договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу Вербою В.М. та зареєстрований в реєстрі за №221 (т.1 а.с. 11-14).

Звернувшись до суду із вищевказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_3 посилалася на те, що орган опіки і піклування не надавав попередньої згоди на укладення договору іпотеки № 020806-І від 02 серпня 2006 року, оскільки у квартирі, яка є предметом іпотеки та власником якої є вона, на момент укладення договору іпотеки проживала її неповнолітня донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому договір іпотеки № 020806-І від 02 серпня 2006 року укладений між нею та банком є недійсним (а.с.3-10).

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах - обов'язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов'язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини, без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Тобто, у разі вчинення правочину щодо нерухомого майна (договір іпотеки), право власності на яке або право користування яким мають діти, попередня згода органу опіки та піклування є обов'язковою.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Укладення батьками правочинів, предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла дести років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Частиною першої статті 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верхового суду України у справі №6-2918цс15 від 16 березня 2016 року

Як вбачається з матеріалів справи на час укладення договору іпотеки 02 серпня 2006 року власником квартири, що є предметом іпотеки, була мати неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_3

Неповнолітня ОСОБА_4 на момент укладення договору іпотеки не була зареєстрована у квартирі, переданій в іпотеку банку, проте проживала у цій квартирі разом з матір'ю ОСОБА_3, яка є власником квартири, а отже має право користування цим житлом відповідно до закону.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи попередній дозвіл органу опіки та піклування на укладення спірного договору іпотеки не надавався.

Згідно копії паспорта ОСОБА_3 - матері неповнолітньої на час укладення договору іпотеки, 02 серпня 2006 року, вона була знята з реєстраційного обліку 15 червня 2006 року за адресою: АДРЕСА_2 (т.1 а.с.136-142).

Матеріали справи не містять доказів, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 перебувала у власності матері або батька неповнолітньої ОСОБА_4 на час укладення спірного договору іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Доказів щодо наявності іншого житла, що перебуває у власності сім'ї, де проживає неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на час укладення договору іпотеки - 02 серпня 2006 року матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_3 - мати неповнолітньої та ОСОБА_6 - батько неповнолітньої мали інше житло на час укладення договору іпотеки, крім квартири, що є предметом іпотеки, будь-якими належними доказами по справі не підтверджуються.

Доводи апеляційної скарги про те, що з документів не вбачалося, що на час укладення договору іпотеки іпотекодавець ОСОБА_3 мала неповнолітню дитину є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді