Справа № 305/1522/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

09 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1

суддів Мацунича М.В., Куштана Б.П.

при секретарі Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Рахівського районного суду від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 09.07.2013 року відповідачу було надано кредит в розмірі 11000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем виконав. Відповідач не виконав зобовязання за кредитним договором і тому станом на 30.06.2014 року має заборгованість у розмірі 28751,62 грн., яка складається з наступного: 20014,03 грн. - заборгованість за кредитом; 6098,79 грн. - відсотки; 793,48 грн. - пеня та комісія; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1345,32 грн. - штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача вищевказану суму.

Рішенням суду у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта скаргу з наведених підстав підтримав.

Відповідач вважав, що підстав для задоволення скарги немає та пояснив, що він загубив свій паспорт і кредиту не оформляв.

Заслухавши осіб, які приймали участь у справі та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено факту одержання ОСОБА_2 платіжної ( кредитної ) картки, а відтак і укладення банком з ОСОБА_2 кредитного договору та виникнення між ними кредитних правовідносин, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю обставин, які є підставою позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги: питання підписання відповідачем кредитного договору не відноситься до предмету спору (про стягнення заборгованості за договором), відсутність в матеріалах справи кредитного договору не є підставою для відмови в позові за наявності його копій і інших доказів, які свідчать про його укладання, позивач надав суду докази щодо наявності заборгованості за кредитним договором (розрахунок заборгованості).

Ці доводи є безпідставними.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, що беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В процесі розгляду справи представником відповідача було заявлено клопотання про витребування у позивача для огляду кредитної справи і ухвалою Рахівського районного суду від 16.01.15р. це клопотання було задоволено: від позивача було витребувано для огляду оригінал кредитної справи. І це відповідає вимогам ч.2 ст.64 ЦПК України: письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Однак позивачем ця ухвала не була виконана: було надано тільки оригінал анкети-заяви та повідомлено, що місцезнаходження оригіналу договору не було встановлено. Подана ж анкета-заява не містить відомостей про суму кредиту. Крім цього, судом першої інстанції встановлено наступні розбіжності від поданих доказів позивачем: згідно до свідоцтва про шлюб жінка відповідача ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в анкеті-заяві вказано ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно довідки виданої виконавчим комітетом Великобичківської селищної ради у відповідача є донька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в анкеті вказано що дітей немає, довідкою № 5252 від 23.11.2014 р. та № 5707 від 16.10.2014 р. підтверджено, що в період з 2013 -2014 рр. відповідач з селища не виїжджав і постійно проживав на території селища за адресою смт. Великий Бичків, вул. Довженка, 6, отже це спростовує запис про місце проживання відповідача в м. Черкаси. Також виявлено фотографію іншої невідомої особи у долученій до позовної заяви копії паспорту та встановлено, що відповідач не був директором ТОВ «Трейдброк 13» та взагалі в цьому товаристві не працював. Тому висновок суду про відсутність договору кредиту, на підставі якого позивач просить стягнути з відповідача суму боргу, є таким, що відповідає обставинам справи і зазначене стосується всіх доводів апеляційної скарги.

Більш цього, як стверджує позивач, розрахунок заборгованості визначено з суми кредиту в 11000 грн., які були надані відповідачу під 30% річних на суму залишку заборгованості. Але з наданого розрахунку не вбачається, що саме ця сума була визначеною для встановлення заборгованості. Більш цього, знову ж таки як стверджує позивач, станом на 30.06.2014 р. заборгованість становить 20014.03 грн по кредиту, а не 11000 грн. А розрахунок взагалі є алогічним: 30% річних від 11000 грн. становить 3300 грн. і тому у випадку несплати жодного місяця сума заборгованості по кредиту становила б 14 300 грн. Необхідно також зазначити, що сума в 11 тис. грн. в заяві-анкеті не вказана і жодного документу, яким би підтверджувалось надання відповідачу цієї суми кредиту не надано.

Не можуть бути взяті до уваги і твердження позивача про те, що Умови та правила надання банківських послуг є складовою договору кредиту, оскільки ці мови взагалі ніким мається на увазі клієнтом банку - не підписані і тому вони не можуть бути взяті до уваги при визначенні суми заборгованості. Це відповідає правовим позиціям ВСУ, висловленим по справах № 6-16цс15, № 757 цс 15.

В матеріалах справи також відсутні докази підтвердження отримання відповідачем кредитної картки та зняття ним кредитних коштів.

Таким чином суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Інших доводів, які стосуються суті спору, апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді :