Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 332/2936/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мєркулова Л.О.
Номер провадження 22-ц/778/4938/16 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бабак А.М.

Суддів Спас О.В.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНЕОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2016 року

у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНЕОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору без номеру від 28 травня 2013 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08 січня 2015 року.

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_4

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, на день смерті у боржника ОСОБА_5 утворилась заборгованість у розмірі 8084,67 грн.

Позивач вважає, що ОСОБА_4 прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Він не відмовився від спадщини протягом шести місяців.

20 листопада 2015 року до відповідача ОСОБА_4 направлена лист-претензія, згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не виконано.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь 8084,67 грн. заборгованість за кредитним договором та судовий збір.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та не враховано, що на час смерті боржника, з ним разом проживав спадкоємець ОСОБА_4, який не подав заяву про відмову від спадщини, а тому є таким, що прийняв спадщину та успадкував, в тому числі і кредитні зобов'язання боржника перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до ст.. 1282 ЦЕ України, ОСОБА_4 має задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору без номеру від 28 травня 2013 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 08 січня 2015 року. (а.с. 32).

Станом на дату смерті заборгованість позичальника становила 8084,67 грн., яка складається з: 7879,82 грн. - заборгованість за кредитом, 204,85 грн. - заборгованість за відсотками.

На час відкриття спадщини відповідач ОСОБА_4 постійно проживав зі спадкодавцем.

05 травня 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав заяву до нотаріальної контори про включення кредиторської вимоги в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого про наявність боргу у сумі 8084,67 грн. (а.с. 78).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини не звертався, спадщину померлого не прийняв, а тому не зобов'язаний задовольняти вимоги кредитора - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», оскільки ніякого майна у спадщину після померлого батька він не отримав.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статті 1216, 1218 ЦК України передбачають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з'ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред'явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту стягнення боргу кредитором спадкодавця, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно спадкової справи, яка надана Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_5 в установлений законом строк із заявами про прийняття чи відмову від спадщини за законом ніхто не звертався. Спадкова справа заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 77-89).

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно а також право на нього, не встановлено коло спадкоємців та не доведено, що відповідач у справі ОСОБА_4 є єдиним спадкоємцем та отримав у спадщину будь-яке майно спадкодавця, у зв'язку з чим може задовольнити вимоги кредитора в межах його вартості.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що відповідачем у справі не подано до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, тому він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем є безпідставними, вони не відповідають вище наведеним нормам права, а тому не спростовують висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не встановив вартість спадкового майна та частки у спадщині спадкоємця є неприйнятними та суперечать приписам ст.ст. 10, 60 ЦПК України за змістом яких кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з принципів змагальності судового розгляду та враховуючи, що суд має бути справедливим, неупередженим та не діяти на користь якоїсь із сторін, суд позбавлений можливості за власною ініціативою витребовувати нові докази в справі.

Твердження представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», що ним заявлялись в суді першої інстанції клопотання про направлення запитів до відповідних держаних органів з метою встановлення майна померлого, колегія не бере до уваги, оскільки вони документально не підтверджені.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНЕОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: