22-ц/775/759/2016(м)
Головуючий у 1-й інстанції Ковтуненко О.В.
Суддя-доповідач Биліна Т.І.
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів - Лопатіної М.Ю., Пономарьової О.М.

при секретарі - Зал Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства», Комунально-комерційного підприємства «Управляюча компанія «Східна», третя особа: ОСОБА_3, про захист прав споживачів щодо здійснення повірки квартирних засобів обліку води, про визнання припису, дій та бездіяльності незаконними, зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами до Комунально-комерційного підприємства «Управляюча компанія «Східна» (далі ККП «УК «Східна») про визнання незаконною бездіяльності щодо періодичної повірки засобів обліку холодної води у квартирі АДРЕСА_1. Крім того позивач звернулася з позовними вимогами до Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі КП «МВУ ВКГ»): про визнання незаконним припис від 17 лютого 2014 року про зобов'язання провести повірку лічильників; про визнання безпідставно нарахованим борг по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання з 17 лютого 2014 року; про зобов'язання відповідача зробити перерахунок та списати борг за користування послугами з водовідведення та водопостачання.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2016 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» здійснити перерахунок нарахованої оплати послуг з водопостачання холодної води та каналізації за показаннями лічильника СК-15Х-01 № 328687 та лічильника №СК-15Х-01 № 318103, які встановлено в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, за період з 17 лютого 2014 року по день ухвалення рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права в частині задоволення позовних вимог, просило рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно ст. 17 Закону № 1314 фізичні особи зобов'язанні своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів. З огляду на це споживач повинен був здійснити заходи щодо своєчасної повірки вимірювальної техніки з власної ініціативи, не чекаючи припису від відповідача (періодичність повірки прибору та дата останньої повірки зазначено у паспорті на водомір). Позивач порушила зазначені норми закону, навіть після отримання припису 20.03.2014 р., не здійснила необхідних заходів по демонтажу водоміра, державної повірки, монтажу та обладнання водомірного вузла. Тому рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання здійснити перерахунок нарахованої оплати послуг з водопостачання холодної води та каналізації за показаннями лічильника не ґрунтується на законі.

В судовому засіданні представник КП «Маріупольське ВУВКГ» ОСОБА_4, та представник ККП «УК «Східна» просили апеляційну скаргу задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції просила скаргу відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідачів, позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та часткового скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

У відповідності зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Як вбачається зі справи, представник відповідача оскаржує рішення суду в частині зобов'язання здійснення перерахунку вартості отриманої послуги за показами лічильників. Позивач з рішенням суду погодилася та апеляційну скаргу не подала. Тому, розглядаючи справу в межах апеляційного оскарження, колегія суддів перевіряє законність рішення лише в частині позову про здійснення перерахунку нарахованої оплати послуг з водопостачання холодної води та каналізації за показаннями лічильників, а в решті частини законність рішення суду не перевіряє.

Задовольняючи позовні вимоги у вказаній частині, суд першої інстанції виходив з того, що повірка засобів обліку холодної води не була здійснена з вини відповідача КП «МВУ ВКГ», тому його дії по нарахуванню плати за надані послуги виходячи з норм споживання, а не за показами лічильника є неправомірними. Крім того, суд дійшов висновків, що прилади обліку перебувають у придатному та належному технічному стані, пломби не порушені, що є підставою для здійснення перерахунку нарахованої оплати послуг за показниками лічильників, встановлених у квартирі позивача.

З вказаними висновками колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися з огляду на наступне.

У відповідності до положень п.38 Постанови КМУ від 04 червня 2015 року за №374 «Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці» передбачено - лічильники води.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу 17.02.2014 року відповідачем було вручено припис про необхідність проведення повірки лічильників води, які є її власністю та знаходяться в її квартирі. (а.с.12) Проте, як було встановлено в судовому засіданні повірка лічильників до теперішнього часу не проведена.

Суд першої інстанції дійшов передчасних висновків, що лічильники, розміщені в квартирі відповідача є придатними, оскільки їх пломби не порушені.

Лічильник води - складний технічний пристрій, який з часом зношується та зазнає впливу з боку зовнішніх факторів, таких як зношення матеріалів, сторонні елементи у воді тощо, які змінюють його метрологічні характеристики. Оскільки покази лічильників води використовуються під час розрахунків у сфері комунальних послуг між споживачем та постачальниками послуг, лічильники повинні зберігати свої метрологічні характеристики. Згідно Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», вони підлягають обов'язковій повірці. Під час повірки встановлюється придатність лічильника до застосування на підставі результатів контролю їх метрологічних характеристик. Якщо метрологічні характеристики не виходять за допустимі межі, лічильник визнається придатним.

Квартирний лічильник води необхідно повіряти кожні три-чотири роки з дня його встановлення (в залежності від типу лічильника), але не більше трьох разів, тому що взагалі термін експлуатації водоміра становить від 10 до 12 років.

Судом першої інстанції не було встановлено коли лічильники були встановлені в квартирі позивача, проте їх експлуатація більше двох років вже після вручення припису не надає суду підстав вважати їх придатними та такими, що знаходяться у належному технічному стані.

У відповідності до положень п.21 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Внаслідок вказаного правових підстав для зобов'язання відповідача здійснити перерахунок плати за надані послуги з центрального водопостачання та водовідведення не було.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання здійснити перерахунок та списати борг за користування послугами з водовідведення та водопостачання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно із змістом ст. ст. 11, 15 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства України. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені в законі матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Спір про здійснення перерахунку нарахованої оплати послуг з водопостачання холодної води та каналізації за показаннями лічильників не повинен розглядатится в порядку цивільного судочинства, оскільки суди розглядають заяви про визнання незаконними тільки рішень, дій чи бездіяльності державних та інших органів влади або органів місцевого самоврядування за умовах, якщо останні порушують права громадянина. Саме ці рішення, дії чи бездіяльність вищезазначених органів можуть бути предметом спору при розгляді позовних заяв фізичних осіб - споживачів, пред'явлених до водопостачальної організації. Розрахунок заборгованості не є актом нормативного характеру, оскільки він складений органом юридичної особи, а не державним органом. Оскарження розрахунку, який не встановлює для позивачів будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством як спосіб захисту прав.

Отже, відповідно до правової позиції суду касаційної інстанції, вищезазначений розрахунок збитків може бути визнаний в якості доказу при вирішенні іншого спор, де б оспорювались дії, рішення, які є обов'язковими до виконання, зокрема при визнанні дій водопостачальної організації щодо відключення від водопостачання неправомірними та відшкодування шкоди, при вирішенні яких суд зобов'язаний буде надати оцінку вищевказаному розрахунку.

Таким чином, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У відповідності до положень ч.1 ст.309 ЦПК України підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на вказане рішення суду першої інстанції від 20 липня 2016 року в частині зобов'язання КП «Маріупольське ВУВКГ» здійснити перерахунок нарахованої оплати послуг з водопостачання холодної води та каналізації за показанням лічильника СК-15Х-01 №328687 та лічильника №СК-15Х-01 №318103, які встановлені в квартирі позивача, за період з 17 лютого 2014 року по день ухвалення рішення необхідно скасувати, та у задоволенні вказаних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2016 року в частині зобов'язання Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» здійснити перерахунок нарахованої оплати послуг з водопостачання холодної води та каналізації за показанням лічильника СК-15Х-01 №328687 та лічильника №СК-15Х-01 №318103, які встановлені в квартирі АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3, за період з 17 лютого 2014 року по день ухвалення рішення - скасувати, в задоволенні вказаних вимог відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цим рішенням.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: М.Ю. Лопатіна

О.М. Пономарьова