АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3866/16
Справа №639/6243/15ц Головуючий 1 інст. - Срокіна І.І.
Категорія : інші Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді Бобровського В.В.,

суддів Кокоші В.В.,

Черкасова В.В.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державної служби інтелектуальної власності України, ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» про встановлення дійсного власника патенту на винахід, встановлення фактів незаконного використання раціоналізаторської пропозиції і винаходу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності та ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло Шахтаря» про визнання, що патент України НОМЕР_1 від 10 серпня 2007 року на винахід «Відкритий змінний нагрівач для електропечей опору» ВАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря», правонаступником якого є ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» на підставі заявки №а2005 0967 від 26 вересня 2005 року був виданий з порушенням його майнових прав інтелектуальної власності на створений ним цей винахід.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що відповідно до публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність» №12 за 10 серпня 2007 року Державний департамент інтелектуальної власності, правонаступником якого є Державна служба інтелектуальної власності на підставі вищевказаної заявки зареєстрував винахід на вищевказане підприємство та видав на його ім'я патент НОМЕР_1 на вказаний винахід без врахування того, що єдиним винахідником є саме він - позивач.

Зазначивши, що на підставі його заявки від 01 липня 2013 року на винахід «Відкритий змінний нагрівач для електропечі з контрольованою атмосферою» йому видано патент України НОМЕР_2 від 10 червня 2014 року та те, що прототипом нагрівача, захищеного цим патентом, є відкритий знімний нагрівач, який прописано в патенті України НОМЕР_1 від 10 серпня 2007 року, а також те, що в період подання підприємством заявки на цей винахід він працював заступником начальника термічного цеху по підготовці виробництва, але в його функціональні обов'язки не входило здійснення раціоналізаторської діяльності та створення винаходу, й вказана заявка подана лише на підставі розробленої ним особово документації, вважаючи себе одноособовим заявником і можливість у відповідності до положень ст..33 Закону України «Про охорону права на винаходи і корисні моделі» цей патент повністю або частково, як правочин, може бути визнано судом недійсним , з урахуванням уточнення позовних вимог у серпні ,вересні 2015 року, ОСОБА_2 просив суд:

- визнати недійсною заявку на видачу патенту на спірний винахід,як вчинений в порушення його прав дійсного заявника;

-визнати недійсним рішення про видачу патенту на винахід у заявці як порушення його права власності на винахід;

-визнати недійсним патент НОМЕР_1 в частині складу його власників через його видачу на підставі заявки №а2005 09067 підприємства з порушенням його прав бути заявником, і відповідно власником патенту;

-- визнати його власником цього патенту від дати публікації про видачу з 10 серпня 2007 року;

-визнати недійсним рішення про припинення з 26 вересня 2008 року дію патенту шляхом внесення Державним департаментом інтелектуальної власності відомостей в Державний реєстр патентів України;

-зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести до Державного реєстру патентів України відомостей про його визнання його власником патенту НОМЕР_1 з 10 серпня 2007 року, а також визнання недійсним рішення департаменту про припинення дії патенту з 26 вересня 2007 року;

-визнати право позивача на сплату річних зборів на підтримання патенту за період з 26 вересня 2005 року до 26 вересня 2017 року в одинарному розмірі за відсутності його вини в порушення строків цих зборів;

-- визнати його право на відшкодування майнової шкоди внаслідок використання підприємством в печах СНЦ його реорганізаторської пропозиції №2358 від 01 грудня 2003 року, яка не була визнана відповідачем раціоналізаторською;

-визнати право позивача на відшкодування майнової шкоди, заподіяної незаконним використанням в печах СНЦ підприємством його винаходу, який захищено патентом України НОМЕР_2 та припинити незаконне використання підприємством винаходу за цим патентом, та раціоналіаторської пропозиції № 2358 від 01 грудня 2003 року.

У письмових запереченнях на позовні вимоги ОСОБА_2 представник ПАТ «Харківський машинобудівний завод «Світло шахтаря» посилався на те, що позивач відповідно посадової інструкції заступника начальником термічного цеху з технічної підготовки, посаду яку він посідав з травня 2002 року до листопада 2012 року був уповноважений за оформлення технічної документації по раціоналізаторству та винахідництву і згідно технічного завдання від 25 вересня 2003 року начальника цеху на проведення дослідної роботи по використанню відкритих нагрівачів нової конструкції для печей СНЦ ,яка була доручена позивачу, була виконана ним та зареєстровано в Державному реєстрі патентів України на винахід за підприємством у якості власника, позивача-винахідника.

Зазначивши, що між формулою винаходу за патентом України № 105733 та формулою винаходу, який захищено патентом НОМЕР_1 є суттєві технічні відмінності та те, що спірний винахід має ознаки службового винаходу, право власності на який має за чинним законодавством роботодавець винахідника , а також те, що дія цього патенту припинена у зв'язку з не підтриманням його чинності та несплатою річного збору, представник підприємства просив відмовити у позові за безпідставністю позову та пропуск строку позовної давності без поважних причин.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року у позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі з посиланням на підставність і обґрунтованість заявлених ним позовних вимог, неправильне застосування судом норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, порушення вимог процесуального права при вирішенні справи, рішення районного суду ОСОБА_2 просить змінити у частині його вимог про встановлення дійсного власника патенту на винахід, незаконного використання підприємством його винаходу та раціоналізаторською пропозицією № 2258, яка була подана 01 грудня 2003 року.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення проти них, колегія відповідно до положень ст..308 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за нормою ч.1 ст.11 ЦПК України, розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та під час ухвалення рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

По справі встановлено та не оспорюється те, що ОСОБА_2 працював у ПАТ «ХМЗ «Світло шахтаря» з травня 2002 року заступником начальника термічного цеху з технічної підготовки виробництва та в коло його посадових обов'язків було віднесено оформлення технічної документації по раціоналізаторству і винахідництву, та те, що 25 вересня 2003 року термічному цеху було видане технічне завдання на проведення дослідної роботи по використанню відкритих нагрівачів нової конструкції для печей СНЦ, виконання якого було доручено начальником цеху - позивачу.

Згідно заяви ОСОБА_2 від 16 листопада 2003 року, вхідний № 676, він звернувся до відповідача з раціоналізаторською пропозицією «Швидкозмінний відкритий нагрівач для механізованої печі СНЦ» для впровадження у виробництво, яке було розглянуто та вирішено про необхідність дослідної перевірки, а у липні 2005 року звернувся з повідомленням про створення об'єкту промислової власності, як відкритий змінний нагрівач для електропечей опору», з відповідним обґрунтуванням та технічною документацію, на підставах якої підприємством було оформлено заявку 19 вересня 2005 року та 10 серпня 2007 року в Державному реєстрі патентів України було зареєстровано патент на винахід позивача НОМЕР_1, у якості його автора, а підприємство - власником винаходу.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 13 грудня 2011 року, залишеним без зміни судом апеляційної інстанції від 14 червня 2012 року ОСОБА_2 до ВАТ ХМЗ «Світло шахтаря» про визнання патенту недійсним та про стягнення коштів отриманих при незаконному володінні майновими правами на винахід у позов відмовлено.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що винахід позивача є службовим, оскільки створено працівником підприємства при виконанні службових обов'язків, з використанням досвіду, виробничих знань, секретів виробництва і обладнання роботодавця та те, що власником патенту у відповідності до положень ст.ст..1,9 Закону України «Про охорону прав на винахід та корисну модель» є роботодавець.

Встановлені цим рішенням обставини між тими ж самими сторонами у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

За таких обставин, а також, виходячи із положень ст..4 ЦПК України та ст..16 ЦК України про захист прав судом способом, що встановлений договором або законом, відмовляючи у позові ОСОБА_2 про визнання недійсною заявки відповідача про видачу патенту на його винахід, про визнання недійсним рішення державного департаменту інтелектуальної власності про видачу патенту підприємству, як наслідок визнання його власником патенту, та визнання недійсним рішення про його припинення, інших заявлених позовних вимог, суд дійшов підставного і обґрунтованого висновку про те, що позивачем обраний спосіб захисту прав та законних інтересів, які не передбачені законом та не підлягають задоволенню, як безпідставні і необґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги про використання підприємством його раціоналізаторської пропозиції № 2358 та винахід захищений патентом № 105733, який має технічне рішення тотожне вказаній пропозиції та на відповідність технічного рішення, яке використовується підприємством винаходу НОМЕР_1 колегія вважає такими,що не спростовують правильності висновків, оскільки виходять за межі позовних вимог, а посилання на те, що відповідачем може бути використано його винахід лише відповідно умов ліцензійного договору не стосуються спірних правовідносин.

З огляду на викладене, колегія вважає рішення судом ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави до його зміни або скасування, задоволення апеляційної скарги у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308,3 13, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 19 квітня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бобровський

судді В.В.Кокоша

В.В.Черкасов