Номер провадження: 22-ц/785/3030/16
Головуючий у першій інстанції Гура А.І.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Полякової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року,

встановила:

03.09.2015 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 22.10.2015 р. остаточно просила: 1) розірвати шлюб з відповідачем, укладений 09.08.2012 р.; 2) стягнути з відповідача на її користь: - аліменти на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі - ? ч. всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року; - аліменти на її утримання у розмірі - ? ч. всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення сином 3-х річного віку; 3) стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі - 1 000,00 грн..

В позові ОСОБА_4 посилалася на те, що 09.08.2012 р. з відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народився син - ОСОБА_6. Спільне життя не склалося, відповідач покинув сім'ю, пішов проживати до іншої жінки. Шлюбні відносини припинені з 01.12.2013 р., спільне господарство вони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі.

Син проживає разом з нею, знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від участі у вихованні та утриманні сина. Матеріальної допомоги не надає хоча таку можливість має. Працює в ПАТ «Державний ощадний банк України» інкасатором, отримує заробітну платню. Вона перебуває у декретній відпустці, що не дає їй можливості у повній мірі самостійно забезпечувати нормальне харчування сина, купувати одяг, ліки тощо.

16.09.2015 р. ОСОБА_5 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним.

Позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовував тим, що з 11.08.2012 р. він знаходиться у шлюбі з відповідачкою. ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у них народився син - ОСОБА_6. З моменту реєстрації шлюбу вони проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2.

30.08.2015 р. за спільною домовленістю дружина разом із сином поїхала провідати своїх батьків, які проживають у АДРЕСА_3. З цього часу вона додому не повертається, син проживає разом з нею.

Ним створені належні умови для проживання, виховання та повноцінного розвитку сина разом з ним: у житловому буднику створені належні побутові умови; він повністю матеріально забезпечений, має постійну роботу і дохід, достатній для належного утримання, виховання та повноцінного розвитку сина. Його мати та батько також працюють, приймають активну участь у вихованні онука.

У сім'ї відповідачки відсутні належні побутові умови, відсутнє матеріальне забезпечення. Існує несприятлива морально-етична атмосфера. Санітарно-гігієнічний стан умов проживання незадовільний. Вказане негативно впливає на стан здоров'я сина, на його виховання та розвиток.

ОСОБА_4 та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити їх за вказаних у позові підстав.

ОСОБА_5 та його представник у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 про розірвання шлюбу визнали. Погодилися з визначенням місця проживання сина разом з матір'ю та зі сплатою аліментів на утримання сина у визначеному позивачкою розмірі. Заперечували проти стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, посилаючись на проживання відповідача з іншою жінкою, найом житла в м. Одесі.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 15.02.2016 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області 09.08.2012 р., актовий запис № 51, розірвано. Після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_4 шлюбне прізвище - «ОСОБА_4».

Сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, залишено проживати з матір'ю - ОСОБА_4.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі - ? ч. всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення сином повноліття, тобто - до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання сина з батьком відмовлено.

ОСОБА_4 в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її вимоги про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку. Просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати. Ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі - ? ч. всіх видів його заробітку щомісяця до досягнення сином трьохрічного віку. Посилається на те, що рішення в оскарженій частині ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі. Додатково надав апеляційному суду довідку КП «ЖКС «Черьомушки» щодо проживання ОСОБА_5 у найманій квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації.

ОСОБА_5 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. В судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити, рішення залишити без змін. Посилався на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання колишньої жінки, оскільки створив іншу сім'ю, власного житла не має, наймає житло в м. Одесі.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, визначення його місця проживання разом з матір'ю та відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 про визначення місця проживання сина не оскаржено, а тому в цій частині в апеляційному порядку не переглядається (ст. 303 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції в оскарженій частині зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у стягненні аліментів на утримання матері дитини до досягнення останньою трьохрічного віку, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 не має достатнього рівня доходу, який би забезпечував йому, після сплати аліментів на утримання дитини, достатній рівень життя (а. с. 95 - 100).

Колегія суддів, вважає, що погодитися з цими висновками суду не можна. Вказаних висновків суд першої інстанції дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням вищевказаних норм процесуального права та норм матеріального права (ст. ст. 75, 80, 84 СК України). Не відповідають обставинам справи висновки суду про те, що ОСОБА_5 неспроможний надавати матеріальну допомогу матері його сина до досягнення останнім трьохрічного віку.

Судом встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб 09.08.2012 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великомихайлівського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8, актовий запис № 51 (а. с. 38).

Відповідно до Свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 р. у подружжя народився син - ОСОБА_6 (а. с. 39, 52). Син проживає разом з матір'ю, знаходиться на її повному утриманні.

Звертаючись з позовом про визначення місця проживання разом з батьком, ОСОБА_5 у позові вказав: «…Я постійно працюю та маю постійний дохід достатній для належного виховання, утримання й повноцінного розвитку дитини. Мої батьки - мати і батько також приймають участь у вихованні та утриманні дитини…У сім'ї відповідачки відсутнє матеріальне забезпечення…» (а. с. 3, 2-й та 3-й абзаци знизу).

Відповідно до доданої до позову ОСОБА_5 довідки про доходи від 15.09.2015 р. (а. с. 8) останній працює інкасатором у ПАТ «Державний ощадний банк України», філія - Одеське обласне управління, отримує середню заробітну платню у розмірі - 5 372,99 грн..

ОСОБА_5 в апеляційному суді підтвердив своє працевлаштування інкасатором в ПАТ «Державний ощадний банк України».

Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_9 працює в КЗОЗ «Великомихайлівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», отримав за січень - червень 2015 р. заробітну плату в сумі - 10 484,88 грн. (а. с. 10). Мати ОСОБА_5 - ОСОБА_10 працює в КЗОЗ «Великомихайлівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», отримала за січень - червень 2015 р. заробітну плату в сумі - 33 452,64 грн. (а. с. 9).

Згідно довідки КП «ЖКС «Черьомушки» № 482 ві 13.04.2016 р. ОСОБА_5 проживає у найманій квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації (а. с. 113).

Між сторонами склалися правовідносини щодо утримання дружини у разі проживання разом з нею дитини.

За правилами, передбаченими ст. ст. 75, 80, 84 СК України, право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, діючим законодавством передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи працює вона та від її матеріального стану. Виникнення у неї права на утримання пов'язується лише з однією умовою - відповідним матеріальним станом чоловіка-батька дитини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання від батька і не залежить від нього.

Враховуючи наявні у справі і надані ОСОБА_5 докази щодо його матеріального стану, колегія суддів приходить до висновку, що останній спроможний сплачувати аліменти на утримання матері його сина. Визначаючи розмір аліментів, колегія суддів враховує, що ОСОБА_5 є працездатним, має постійну роботу, отримує заробітну плату, розмір отримуваної заробітної платні, відсутність доказів знаходження на його утриманні непрацездатних батьків, інших осіб.

Виходячи з встановлених обставин по справі, колегія суддів вважає, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_4, матері сина відповідача, необхідно визначити в частці від заробітку (доходу) ОСОБА_5, а саме у розмірі - 1/6 частки від усіх його видів заробітку (доходу).

Доводи апелянта про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення сином трьохрічного віку є обґрунтованими.

Оскільки висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам, суд першої інстанції допустився порушень норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови у стягненні аліментів на утримання матері сина до досягнення останнім трьохрічного віку, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове рішення яким, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Одеси, номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, аліменти на її утримання у розмірі - 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 22.10.2015 року (часу звернення до суду) і до досягнення сином - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_3 року. В решті рішення необхідно залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для змінити рішення суду є порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із ст. ст. 79, 88 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь: - ОСОБА_4 судовий збір в сумі - 364,43 грн. = 535,92 грн. х 52%; - в дохід держави судовий збір у сумі - 546,12 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 15 лютого 2016 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження, уродженця м. Одеси, номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, аліменти на її утримання у розмірі - 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 22 жовтня 2015 року і до досягнення сином - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, трьох років, тобто до - ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

В решті рішення - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5, номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1, на користь:

- ОСОБА_4 судовий збір в сумі - 364 (триста шістдесят чотири) грн. 43 коп.;

- в дохід держави судовий збір у сумі - 546 (п'ятсот сорок шість) грн. 12 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш