Справа № 214/374/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Горбуновій Л.С.

за участю позивачки - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права власності в порядку спадкування за законом, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради, уточнивши який просить : встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однією сім'єю з квітня 2009 року до часу смерті ОСОБА_3; визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,80 кв.м., житловою площею 27,20 кв.м.

В обґрунтування поданої заяви зазначила наступне. ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3. З ОСОБА_3 мешкала однією сім'єю, як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, з весни 2009 року і до часу його смерті за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_2. Мешкаючи разом, вони, як одна сім'я, мали спільний бюджет, за який купували продукти харчування, медикаменти, оскільки ОСОБА_3 хворів на серце, інші необхідні побутові товари. Між ними склалися теплі родинні стосунки, піклувалися один про одного. Після смерті ОСОБА_3 здійснила його поховання, що підтверджується укладеними нею договорами - замовленнями на організацію та проведення поховання, у зв'язку з чим нею були витрачені грошові кошти. ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом № С - 82 від 11.01.1999 року, виданим органом приватизації УЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченм 21.05.2010 року державним нотаріусом Сьомої криворізької державної нотаріальної контори Кучман І.І., зареєстрованого 30.05.2010 року у КП ДОР «Криворізьке БТІ».

Після смерті ОСОБА_3 звернулася до державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, як спадкоємець четвертої черги за законом, однак їй було роз'яснено, що для вирішення зазначеного питання необхідно звернутися до суду, оскільки відсутні документи, що підтверджують факт проживання однією сім'єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів. У відповідності до вимог ч.2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Вважає, що згідно ст. 1264 ЦК України, є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_3, оскільки постійно проживала з останнім однією сім'єю не менш як п'ять років до часу його смерті. Факт проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю з весни 2009 року підтверджується актом, а також буде підтверджений свідками у судовому засіданні.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Крім того, пояснила, що ні вона, ні померлий, у шлюбі не перебували. Проживали однією сім'єю тільки вдвох. Про при зняття спадщини зверталася до нотаріуса. Вважає, що у разі задоволення позову нічиїх прав порушено не буде.

Представник відповідача у судовому засіданні, після допиту свідків та дослідження письмових доказів висловила свою позицію, згідно якої не заперечує проти задоволення позову, позов визнає.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні дала пояснення, з яких вбачається, що знає ОСОБА_1 як сусідку з 2008 року. ОСОБА_3 став проживати разом з позивачкою, вони разом проводили час, гуляли. Відносилися один до одного ніжно. Чи працював хтось з них, їй невідомо. Чи хворів хтось з них, їй невідомо.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні дав пояснення, з яких вбачається, що знав ОСОБА_3 приблизно з 2007 року. Познайомилися у дворі будинку по АДРЕСА_2. Йому відомо, що ОСОБА_3 проживав разом з позивачкою, бачив їх разом. Вони сумісно проживали до 2015 року. Похоронами ОСОБА_3 займалася позивачка. Щоб ОСОБА_3 та позивачка між собою сварилися, не бачив. ОСОБА_3 та позивачка вважали один одного подружжям.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про смерть (а.с.7), витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.8), свідоцтво про право власності (а.с.9), витяг про реєстрацію права власності (а.с.10), свідоцтво про право на спадщину (а.с.11), витяг з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 12), договір - замовлення (а.с.13), чек (а.с.14), договір - замовлення (а.с.15), технічний паспорт (а.с.16-17), епікриз (а.с.18), акт (а.с.19), звіт про оцінку майна (а.с.20-38), повідомлення (а.с.51).

Суд, оцінюючі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємопов'язаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини.

Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з квітня 2009 року мешкали однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_2. Мешкаючи разом, мали спільний бюджет, за який купували продукти харчування, медикаменти, оскільки ОСОБА_3 хворів на серце, інші необхідні побутові товари. Між ними склалися теплі родинні стосунки, піклувалися один про одного. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер. Позивачка здійснила поховання ОСОБА_3

ОСОБА_3 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка 29.12.2015 року звернулася до державного нотаріуса Третьої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Ніхто інший станом на 23.02.2016 року із заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини не звертався. Свідоцтва про право на спадщину не видавалось.

Вказані факти та обставини підтверджуються поясненнями позивачки, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, свідоцтвом про смерть (а.с.7), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.8), свідоцтвом про право власності (а.с.9), витягом про реєстрацію права власності (а.с.10), свідоцтвом про право на спадщину (а.с.11), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с.12), договором - замовленням (а.с.13), чеком (а.с.14), договором - замовленням (а.с.15), технічним паспортом (а.с.16-17), епікризом (а.с.18), актом (а.с.19), повідомленням (а.с.51).

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1270 ч.1 ЦК України,для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, учетверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 256 ч.1 ЦПК України встановлений перелік фактів, встановлення яких розглядає суд, який не є вичерпним. Відповідно до ст. 256 ч.2 ЦПК України, усудовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 мешкала з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однією сім'єю як чоловіка та жінка без шлюбу з квітня 2009 року до часу його смерті, а тому у відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України маються підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю з квітня 2009 року до часу його смерті.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Приходячи до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_3 однією сім'єю з квітня 2009 року до часу його смерті, та зважаючи на те, що ОСОБА_1 таким чином є спадкоємцем за законом четвертої черги, яка своєчасно звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, суд вважає, що остання має право успадковувати майно, яке залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.16, 1218, 1264, 1270 ЦК України, ст. ст. 3, 8, 10, 11, 174, 208, 212, 214, 215, 256 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, однією сім'єю з квітня 2009 року до часу смерті ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,80 кв.м., житловою площею 27,20 кв.м.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов