Справа № 524/2631/16-ц
Провадження № 524/1321/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Кривич Ж.О.,

при секретарі - Коваль Т.М.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа виконавчий комітет Кременчуцької міської ради як орган опіки та піклування, про відібрання та повернення дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відібрання і повернення дитини. В судовому у засіданні позивач та її представники ОСОБА_3, ОСОБА_5 суду пояснили, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03 листопада 2014 року розірваний шлюб між сторонами та визначено місце проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_6 з матірю. 11 квітня 2016 року відповідач самочинно, без згоди ОСОБА_1 забрав дитину, і до цього часу ОСОБА_6 проживає з батьком. Посилаючись на статтю 162 Сімейного Кодексу України, позивач просила постановити рішення про відібрання дитини від батька і повернення їй.

Відповідач ОСОБА_2 позову не визнав. Суду пояснив, що позивач неодноразово вчиняла насильницькі дії до дитини, била його за незначні провини. 11 квітня 2016 року йому зателефонував син і благав забрати його, так як мати його побила. Він приїхав у двір будинку, де проживав син, забрав його, звернувся до поліції та лікарів. Відповідач вважав, що він зобовязаний був стати на захист дитини, а повернення сина до матері створюватиме реальну небезпеку для життя та здоровя ОСОБА_6 (письмові заперечення, а.с. 27-30).

Представник третьої особи - виконавчого комітету Кременчуцької міської ради як органу опіки та піклування ОСОБА_4 просила суд задовольнити позов, вважала, що факт насильницьких дій до ОСОБА_6, крім його слів, нічим не підтверджується. Натомість, очевидним є той факт, що батько дитини самочинно змінив місце проживання дитини з матірю, яке було визначене судом.

Свідок ОСОБА_7 класний керівник ОСОБА_6 - пояснила суду, що ОСОБА_6 ніколи не скаржився на жорстоке поводження матері з ним; хлопчик охайний, доброзичливий. ОСОБА_8 проживав з мамою, його батько часто приїздив до школи провідати ОСОБА_8. Тепер мама і бабуся приходять до школи поспілкуватися з ОСОБА_8.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що 11 квітня 2016 року стався конфлікт у школі між її сином ОСОБА_10 та ОСОБА_6, під час якого її син вдарив ОСОБА_6 у живіт. Свідок стверджувала також, що чула як ОСОБА_6 просився у батька до мами, а батько не дозволив.

Свідок ОСОБА_11 мати позивача пояснила, що 11 квітня 2016 року забирала онука зі школи. Данило розповів їй про бійку з однокласником. Близько 16-ї години дочка забрала в неї ОСОБА_6, а пізніше зателефонувала та повідомила, що ОСОБА_2 без її згоди забрав ОСОБА_6.

Суд, у відповідності до статті 171 Сімейного Кодексу України, вислухав ОСОБА_6. Він суду пояснив, що хоче жити з батьком. 11 квітня 2016 року мати по дорозі додому вдарила його кулаком у живіт. Він зателефонував батькові та попросив забрати його.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 2002 року; 03 листопада 2014 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука, яке набрало законної сили 08 грудня 2014 року, за ініціативою ОСОБА_2 шлюб між ними було розірвано. Батьки досягли згоди про місце проживання їх малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю. Суд у рішенні визначив місце проживання дитини з ОСОБА_1

Між сторонами склалися вкрай непрості, конфліктні стосунки. Так, вони не могли домовитися щодо способів участі батька у вихованні та спілкуванні з сином. Рішенням виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука від 12 березня 2015 року (а.с. 8) такі способи участі були встановлені. На грунті ворожих стосунків сторони неодноразово зверталися до органів внутрішніх справ. Матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_2 надавав, щомісячно перераховуючи ОСОБА_1 1 000,00 гривень (а.с. 33-49).

11 квітня 2016 року син з мобільного телефону матері зателефонував батькові і благав забрати його, бо мати його побила. Батько приїхав і без згоди матері, яка знаходилася поряд із сином у дворі будинку, де проживає, забрав сина. До цього часу дитина проживає з батьком, який відмовляється повернути сина матері. ОСОБА_8 факту побиття ОСОБА_8 матірю 11 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся із заявою в поліцію (а.с. 32). Судово-медичне обстеження дитини проведено не було; за версією батька через те, що в нього немає свідоцтва про народження дитини. Натомість, випискою із медичної картки стаціонарного (амбулаторного) хворого за № 2489 підтверджується факт перебування ОСОБА_6 у період з 11 по 13 квітня 2016 року у хірургічному відділенні Кременчуцької міської дитячої лікарні з діагнозом - забій передньої черевної стінки (а.с. 31).

Данило у школі характеризується позитивно (а.с. 69), проте, у характеристиці, наданій психологом ГО ДЦ «Країна мрій» у травні 2015 року, вказано, що у дитини домінують неприємні переживання ..., виявлені ознаки фрустрації, безпідставні страхи; у дитини сформовані позитивні образи батька та матері, потреба у відтворенні сімї, які пізніше змінилися на амбівалентне ставлення до обох батьків (а.с. 75,76).

Психолог ОСОБА_12, яка була присутня в судовому засіданні під час бесіди з дитиною, зробила наголос на тому, що в судовому засіданні дитина була дуже напружена, намагалася контролювати свої відповіді. Психолог висловила думку, що ОСОБА_6, скоріш за все, не вигадував, розповідаючи про невитриманість матері, яка може вдарити його за неслухняність. У відносинах колишнього подружжя між собою та з дитиною яскраво виражене психологічне насильство з боку батька.

Відповідно до частини 1 статті 162 Сімейного Кодексу України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 самочинно, без згоди ОСОБА_1, з якою на підставі рішення суду проживав малолітній ОСОБА_6, змінив його місце проживання. Достатніх підстав вважати, що проживання дитини з матірю створюватиме реальну небезпеку для життя та здоровя ОСОБА_6, суд не встановив. Також не має підстав вважати, що обставини змінилися настільки, що повернення ОСОБА_6 матері буде суперечити його інтересам.

На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України, - суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Відібрати малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, від батька ОСОБА_2 та повернути його матері ОСОБА_1 за попереднім місцем проживання дитини вул. 60 років Жовтня (після перейменування проспект Свободи), буд.94/28, кв.33.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судових витрат.

Допустити негайне виконання рішення в частині відібрання дитини та повернення її матері.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя