ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/637/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за заявою «ОСОБА_2.» про встановлення факту смерті ОСОБА_3, заінтересована особа: «Дарницький Загс»,

Встановив:

Заявник звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з вказаною заявою в порядку окремого провадження цивільного судочинства, з вимогами: допустити негайне виконання рішення суду у справі та звернути судове рішення до виконання.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.119, 258 ЦПК України, в тому числі: не вказано повну автентичну назву місцевого суду; не вказано поштового індексу заявника; не вказано повну автентичну назву заінтересованої особи; не вказано адреси заінтересованої особи; заява містить виправлення, які не застережені підписом особи, яка їх вчинила, що унеможливлює її ідентифікацію та автентичність цих виправлень; не зазначена країна щодо конкретизації вказаного місця смерті; відсутнє обгрунтування щодо вказаних вимог: допустити негайне виконання рішення суду у справі та звернути судове рішення до виконання.

Згідно ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи наведене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києвабуло вирішено: залишити без руху заяву з наданням заявнику строку для виправлення вказаних недоліків - 5 днів. Копію вказаної ухвали була отримана заявником 23 листопада 2016 року (що підтверджується наявною розпискою).

При цьому, недоліки позову не були усунуті у повному обсязі.

Так, 23 листопада 2016 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява "Про усунення недоліків" від 23 листопада 2016 року, (прізвище особи, яка підписала заяву не зазначено), у якій міститься додаткове обгрунтування, а також зазначені докази, проте всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України, до цього звернення не було долучено його копій для заінтересованої особи (при цьому, акт щодо відсутності вказаної копії судом не складався, оскільки посилання на її наявність відсутнє і в переліку додатків до заяви "Про усунення недоліків").

Так, відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.235 ЦПК України: справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду; інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Крім того, відповідно до ч.1, 2, 8 ст.8 ЦПК України: суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України; якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути заяву ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: