РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1267/15-ц

24 листопада 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

секретар судових замідань ОСОБА_1

за участю позивача-відповідача ОСОБА_2, представника позивача-відповідача ОСОБА_3, відповідача-позивача ОСОБА_4, представника відповідача-позивача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання будинку особистою приватною власністю

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 в якому просив визнати майно подружжя спільною сумісною власністю та провести його розподіл. В ході розгляду справи позивач уточнивши позовні вимоги, відповідно до останньої поданої заяви про уточнення позовних вимог від 12.10.2016 року просив суд:

-визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 житловий будинок загальною площею 266,9 кв.м. за адресою: м. Костопіль вул. Козацька, 27 та земельну ділянку площею 0,06 Га за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27;

-виділити ОСОБА_7 в рахунок поділу майна подружжя житловий будинок за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27, загальною площею 266,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,06 Га за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27;

-стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, належну йому ? частку у спільному майні подружжя (грошову компенсацію замість його частки у спільному майні подружжя) у розмірі 1 807 794 грн., що складає ? вартості будинку за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27 та ? земельної ділянки за адресою: м. Костопіль, вул.. Козацька, 27;

-визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 рухоме майно, а саме: стіл більярдний, телевізори 3 штуки, компютер, набір шкіряних мяких меблів, набір мяких меблів, спальний гарнітур, холодильник іноземного виробництва, морозильна камера, мікрохвильова піч, електропіч, посудомийна машина, гарнітур кухонних меблів виробництва Італія, пральна машина, стінки меблеві 2 штуки, газонокосилка, авто мийка, скважина з водяною помпою, автомобіль Wolksvagen Passat, автомобіль ВАЗ 2103, золотий браслет вагою 100 грам, золота печатка, гостьовий деревяний будинок.

-стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, належну йому ? частку у спільному майні подружжя (грошову компенсацію замість його частки у спільному майні подружжя) у розмірі, що складає ? вартості рухомого майна;

-судові витрати по справі покласти порівну на позивача та відповідача.

28.07.2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_6 про визнання будинку, що знаходиться за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27, особистою приватною власністю.

Ухвалою суду від 12.08.2015 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання будинку особистою приватною власністю об'єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Позивач-відповідач ОСОБА_6 та його представник в судовому засіданні повністю підтримала уточненні ними позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог та повністю заперечували щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4 у її зустрічному позові до ОСОБА_6 про визнання будинку особистою приватною власністю, з підстав зазначених у запереченнях поданих на даний зустрічний позов.

Відповідач-позивач ОСОБА_4 та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги заявлені у позові ОСОБА_4 на підставах викладених у ньому та заперечували, щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в частині визнання будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27 спільною сумісною власністю. Заперечували також, щодо позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, належну йому ? частку у спільному майні подружжя (грошову компенсацію замість його частки у спільному майні подружжя) у розмірі, що складає ? вартості рухомого майна, яке складає стіл більярдний, телевізори 3 штуки, компютер, набір шкіряних мяких меблів, набір мяких меблів, спальний гарнітур, холодильник іноземного виробництва, морозильна камера, мікрохвильова піч, електропіч, посудомийна машина, гарнітур кухонних меблів виробництва Італія, пральна машина, стінки меблеві 2 штуки, газонокосилка, авто мийка, скважина з водяною помпою, автомобіль Wolksvagen Passat, автомобіль ВАЗ 2103, золотий браслет вагою 100 грам, золота печатка, гостьовий деревяний будинок, так як з даного майна в наявності є лише стіл більярдний, один телевізор, половина набору мяких меблів, гарнітур кухонних меблів виробництва Італія, пральна машина та стінка меблева дитяча.

Свідок ОСОБА_8 повідомив суду, що він з ОСОБА_6 познайомився на весні 2003 року чи проживав на той час він однією сімєю з ОСОБА_4 йому не відомо. ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_6 неодноразово позичав у нього гроші, які йшли на бізнес який вони з ОСОБА_4 вели разом. Свідок повідом, що до шлюбу подружжя проживали у квартирі, однак вказати адресу та назвати власника свідок не зміг. Свідок повідомив, що спірний будинок подружжя придбало спільно, ремонт та добудови робили також спільно.

Свідок ОСОБА_9 повідомив суду, що до купівлі спірного будинку подружжя проживало у квартирі на вул. В.Стуса у м. Костопіль. Повідомив суду, що квартира по вул. В.Стуса належала ОСОБА_6 після того як сторони уклали шлюб ОСОБА_4 переїхала до нього проживати у його квартиру. Свідок вказав, що до шлюбу з ОСОБА_6 ОСОБА_4 проживала у приватному будинку на вулиці Блюхера. Щодо спірного будинку зазначив, що подружжя придбало його спільно, кошти на будинок брали у кредит, ремонт у будинку проводили також разом за спільні кошти.

Заслухавши позицію сторін та їх представників, свідків, всебічно, обєктивно, повно дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя підлягає до задоволення частково, а у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання будинку особистою приватною власністю слід відмовити з наступних підстав.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В судовому засіданні було зясовано, що сторони з 22 листопада 2003 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ 078077 (а.с. 4).

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 16.10.2012 року шлюб між ними було розірвано (а.с. 5).

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч.3 ст. 61 СК України якщо один із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 від 11.04.2005 року, остання придбала житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27, загальною площею 266,9 кв.м. за 207136,00 грн. По домовленістю між сторонами 20 713,60 грн. покупцем ОСОБА_4 було сплачено під час оформлення договору, а 186422,40 грн. зобовязалась віддати упродовж трьох днів (а.с.41).

Крім того відповідно до договору купівлі продажу від 11 квітня 2005 року ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_10, земельну ділянку площею 0,06га. що знаходиться за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27.(а.с.162).

12 квітня 2005 року відповідно до кредитного договору № ROT0GK00002104 укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 остання взяла кредит у розмірі 45227,00 доларів США з них для здійснення купівлі житла по програмі «Житло в кредит», в сумі 37 000 доларів США та 8227 доларів США на оплату страхових платежів (а.с. 45-47).

Судом встановлено, що 13 квітня 2005 року ОСОБА_4 згідно договору купівлі-продажу від 11 квітня 2005 року було виплачено ОСОБА_10 решту суми за будинок у розмірі 195971,00 грн., що підтверджується заявою ОСОБА_10 від 13 квітня 2005 року (а.с.44).

Таким чином встановлено, що будинок та земельна ділянка були придбані у квітні місяці 2005 року у період коли сторони перебували у шлюбі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належала квартира № 46, що знаходиться в м. Костопіль, Рівненська обл., вул. В.Стуса, 33, яку вона згідно договору купівлі-продажу придбала 30.05.2003 року (а.с. 55), ще не будучи в шлюбі з ОСОБА_6

Зясовано, що ОСОБА_4 продала дану квартиру 23 березня 2008 року за 160500 гривень (а.с.54), що за курсом долара станом на той час становило 31782 доларів США, гроші отримані в результаті продажу квартири ОСОБА_4 віддала для погашення кредиту, який вони з ОСОБА_6 брали на придбання спірного житлового будинку, що підтверджується випискою платежів по кредиту з 01.01.2005 по 20.07.2015, де зазначено, що 26 березня 2008 року ОСОБА_4 було здійснено платіж по кредиту в сумі 35689.1 доларів США (а.с. 52-53).

Покликаючись на дану обставину ОСОБА_4 просила суд визнати спірний будинок особистою приватною власністю.

В судовому засіданні ОСОБА_6 заперечував щодо визнання будинку особистою приватною власністю ОСОБА_4, пояснивши, що квартиру, яку остання придбала у травні 2003 року була придбана ними за їхні спільні кошти, так як вони уже на той час проживали як сімя.

Однак, ОСОБА_6 не було надано підтверджень того факту, що станом на травень місяць 2003 року вони з ОСОБА_4 проживали як чоловік та дружина, а встановлення даного факту в даному провадженні не є предметом позову, тому суд приходить до висновку, що кошти отримані від продажу квартири № 46, що знаходилася за адресою у м. Костопіль, вул. В.Стуса, 33, є її особистою приватною власністю.

Згідно правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду України № 6-846цс16 від 12 жовтня 2016 року належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися обєктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

При вирішення питання про те чи є спірний будинок спільною сумісною власністю подружжя чи особистою приватною власністю ОСОБА_4 суд враховує ту обставину, що спірний будинок був придбаний подружжям у квітні 2005 року за спільні кошти подружжя, частина яких була взята у кредит з метою придбання помешкання для проживання сімї.

Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, якщо один із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то цивільні права та обовязки за цим договором виникають в обох із подружжя, тобто після укладання договору кредиту для придбання спірного будинку у подружжя виникли сімейні зобовязання у вигляді повернення грошової суми взятої у кредит, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Погашення кредиту ОСОБА_4 був її обовязком як боржника згідно договору кредиту № ROT0GK00002104 від 12 квітня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_4 в частині визнання спільною сумісною власністю житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: вул. Козацька, 27, м. Костопіль та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання вказаного будинку особистою приватною власністю.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

Положеннями ст. 365 ЦК України передбачено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Згідно ст. 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Згідно ч. 2 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно висновку експерта № 01-16 судової будівельно-технічної експертизи від 02.06.2016 року поділ житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою м. Костопіль, вул. Козацька, 27 по ? частці в натурі не можливий.

Розподіл земельної ділянки у складі домоволодіння є завершальним етапом розподілу домоволодіння і проводиться з врахуванням розподілу житлового будинку та надвірних будівель та споруд. Оскільки поділ спірного житлового будинку не можливий то розподіл земельної ділянки проводити недоцільно.

Ринкова вартість земельної ділянки площею 0,06га, яка розташована в м. Костопіль, вул. Козацька, 27 становить 205 140 грн.

Згідно висновку № 02-15 судової будівельно-технічної експертизи від 23.12.2015 року ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями, які розташовані в м. Костопіль, вул. Козацька, 27 станом на 24.11.2015 року становить 3 410 448 гривень.

Ваховуючи ту обставину, що будинок та земельна ділянка поділу по ? частці не можливий, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача-відповідача про виділ ОСОБА_7 в рахунок поділу майна подружжя житловий будинок за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27, загальною площею 266,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,06 Га за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27.

Однак, вимогу, щодо стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, належну йому ? частку у спільному майні подружжя (грошову компенсацію замість його частки у спільному майні подружжя) у розмірі 1 807 794 грн., що складає ? вартості будинку за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27 та ? земельної ділянки за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27 суд задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірний будинок був придбаний подружжям за кошти частина яких була взята у кредит.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного суду України № 6-539цс16 від 14.09.2016 при вирішенні справи про поділ майна подружжя, коли у подружжя був спільний борг, необхідно враховувати, за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення їх спільного боргу, чи не вносили сторони свої особисті кошти в рахунок погашення зобовязань за договорами позики.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 в рахунок погашення кредиту внесла свої приватні кошти, у розмірі 31 782 долари США, а тому при стягненні компенсації ОСОБА_6 за його частку у спільному майні подружжя, суд враховує дану обставину.

Ѕ вартості спірного будинку становить 1 705 224 гривні, враховуючи, що відповідачем-позивачем сплачено в рахунок погашення кредиту 31 782 доларів США власних коштів, що за курсом НБУ на день винесення рішення становить 827 921 гривень, суд вважає за вірне стягнути в рахунок компенсації замість його частки у спільному майні подружжя 877303 грн. за житловий будинок та 102570 грн. за земельну ділянку, що разом становить 979873 грн.

Крім того, позивач-відповідач ОСОБА_6 просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя стіл більярдний, телевізори 3 штуки, компютер, набір шкіряних мяких меблів, набір мяких меблів, спальний гарнітур, холодильник іноземного виробництва, морозильна камера, мікрохвильова піч, електропіч, посудомийна машина, гарнітур кухонних меблів виробництва Італія, пральна машина, стінки меблеві 2 штуки, газонокосилка, авто мийка, скважина з водяною помпою, автомобіль Wolksvagen Passat, автомобіль ВАЗ 2103, золотий браслет вагою 100 грам, золота печатка, гостьовий деревяний будинок.

Відповідач-позивач ОСОБА_4 заперечувала щодо наявності вищеперерахованого майна за винятком наявності стола більярдного, одного телевізора, набору мяких меблів (половина), гарнітуру кухонних меблів виробництва Італія, пральної машини та стінки меблева дитяча.

Відповідно до статті 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги що позивач-відповідач ОСОБА_6 не довів суду факту наявності чи перебуванні в користуванні подружжя телевізори 2 штуки, компютер, набір шкіряних мяких меблів, спальний гарнітур, холодильник іноземного виробництва, морозильна камера, мікрохвильова піч, електропіч, посудомийна машина, стінки меблеві 1 штуки, газонокосилка, авто мийка, скважина з водяною помпою, автомобіль Wolksvagen Passat, автомобіль ВАЗ 2103, золотий браслет вагою 100 грам, золота печатка, гостьовий деревяний будинок, суд приходить до висновку про визнання спільною сумісною власністю лише стіл більярдний, один телевізор, набір мяких меблів (половина), гарнітур кухонних меблів виробництва Італія, пральна машина та стінка меблева дитяча.

Однією з позовних вимог ОСОБА_6 було стягнути з ОСОБА_4 на його користь Д, належну йому ? частку у спільному майні подружжя (грошову компенсацію замість його частки у спільному майні подружжя) у розмірі, що складає ? вартості рухомого майна.

Однак позивачем-відповідачем не було надано суду розрахунків по вартості вказаного вище рухомого майна для визначення ? частки, яку він просить стягнути на його користь, а тому суд вважає за вірне відмовити в задоволення вказаної вище позовної вимоги і розділити в натурі між подружжям належне їм на праві спільної сумісної власності майно, виходячи з приблизної вартості даного майна зазначеного позивачем-відповідачем в уточнюючій позовній заяві.

Враховуючи можливі варіанти розподілу майна сторін, а також те, що зі слів сторін встановлено, що стіл більярдний не можливо винести з будинку, суд вважає за можливе виділити позивачу-відповідачу наступне майно: гарнітур кухонних меблів виробництва Італія, пральну машину та телевізор, а відповідачу позивачу стіл більярдний, набір мяких меблів, стінка меблева дитяча.

З урахуванням задоволених вимог судові витрати покласти на сторони в рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись статтями 60, 61, 69, 70, 71, 72 СК України, саттями 364, 365, 370, 372 ЦК України, статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 житловий будинок загальною площею 266,9 кв. м. за адресою: м. Костопіль вул. Козацька, 27 та земельну ділянку площею 0,06 Га за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27.

Виділити ОСОБА_4 в рахунок поділу майна подружжя житловий будинок за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27, загальною площею 266,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,06 Га за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, грошову компенсацію замість його частки у спільному майні подружжя у розмірі 979873 (девятсот сімдесят девять вісімсот сімдесят три) гривні.

Припинити право спільної власності ОСОБА_6 на житловий будинок загальною площею 266,9 кв. м. за адресою: м. Костопіль вул. Козацька, 27 та земельну ділянку площею 0,06 Га за адресою: м. Костопіль, вул. Козацька, 27.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_4 рухоме майно, а саме: стіл більярдний, телевізор LG, набір мяких меблів, гарнітур кухонних меблів виробництва Італії, пральна машина, стінка меблева дитяча.

Виділити із спільного майна подружжя ОСОБА_4 стіл більярдний, набір мяких меблів, стінку меблеву дитячу.

Припинити право спільної власності ОСОБА_6 на стіл більярдний, набір мяких меблів, стінку меблеву дитячу.

Виділити із спільного майна подружжя ОСОБА_6 гарнітур кухонних меблів виробництва Італії, пральну машину, телевізор LG.

Припинити право спільної власності ОСОБА_4 на гарнітур кухонних меблів виробництва Італії, пральну машину, телевізор LG.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 1628 (тисячу шістсот двадцять вісім) гривень 50 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 3525 (три тисячі пятсот двадцять пять) гривень 70 копійок.

У задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про визнання будинку особистою приватною власністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_11