Провадження № 2/750/2888/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Рахманкулової І.П.

із секретарем Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

в с т а н о в и в :

01 листопада 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому, уточнивши позовні вимоги згідно заяви від 07.12.2016 року, просить розірвати договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 03.07.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та Чернігівською міською радою щодо земельної ділянки для експлуатації нежитлового приміщення - магазину по АДРЕСА_1, площею 0,0025 га.

Обгрунтувала позивач свої вимоги тим, що договір оренди нею було укладено для експлуатації магазину. Проте законодавством, що регулює спірні правовідносини, не передбачено можливості надання земельної ділянки, яка є частиною земельної ділянки під багатоквартирним будинком, в оренду фізичним особам. Також позивач зазначила, що з її сторони договір виконувався, вона сумлінно сплачувала орендну плату, проте після отримання вимоги податкового органу дізналася про значне підвищення орендної плати, з чим вона не згодна, а тому, керуючись п.31 договору оренди земельної ділянки, 26.07.2016 року вона подала заяву про розірвання договору оренди. Проте, листом №6023 від 30.09.2016 року управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради її повідомило, що на розгляд сесії міської ради, пленарне засідання якої відбулося 29.09.2016 року, було винесено питання про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 0,0025 га. по АДРЕСА_1, але депутатами міської ради було знято з розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечувала, при вирішенні справи поклалася на розсуд суду.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачу на праві власності належить приміщення магазину площею 29,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 за цією адресою та введений в експлуатацію за декларацією про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою Інспекцією ДАБК в Чернігівській області 3 квітня 2013 року за №ЧГ 33 (а.с. 7-11)

Рішенням Чернігівської міської ради від 31.05.2012 року позивачу було надано у користування земельну ділянку площею 0,0025 га по АДРЕСА_1 для експлуатації нежитлового приміщення - магазину.

На підставі зазначеного рішення 03.07.2012 року між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки № 4038, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0025 га., що знаходиться в м. Чернігів для експлуатації нежитлового приміщення - магазину по АДРЕСА_1 строком до 31.05.2019 року з орендною платою в розмірі 6% нормативної грошової оцінки землі (а/с 4-5).

На виконання умов договору оренди був виконаний план зовнішніх меж земельної ділянки, наданої в користування позивачу.

Згідно з ксерокопією акту прийому-передачі, складеного сторонами 03.07.2012 року, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1, передана позивачеві (а.с.6).

Згідно п.31 договору оренди сторони домовилися, що дострокове розірвання цього договору має здійснюватися за умови письмового попередження зацікавленої у цьому сторони не пізніше ніж за два місяці. У разі відсутності взаємної згоди сторін щодо зміни умов цього договору, його дострокового розірвання на вимогу зацікавленої сторони питання вирішується у судовому порядку.

Керуючись п.31 договору оренди земельної ділянки, 26.07.2016 року позивач подала заяву про розірвання договору оренди у зв'язку з тим, що вона не може бути користувачем ділянки, яка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку, її право на цю землю не може бути зареєстровано в Державному земельному кадастрі, а крім того, значно збільшився розмір орендної плати (а.с.16-17)

Проте, листом №6023 від 30.09.2016 року управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради її повідомило, що на розгляд сесії міської ради, пленарне засідання якої відбулося 29.09.2016 року, було винесено питання про розірвання договору оренди земельної ділянки площею 0,0025 га. по АДРЕСА_1, але депутатами міської ради було знято з розгляду (а.с.20)

Частини 1-3 ст. 42 ЗК України в редакції, що була чинною станом на дату укладення сторонами договору оренди передбачали, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

З наведеного випливає, що виділення в натурі окремим власникам квартир і нежитлових приміщень часток земельної ділянки державної або комунальної власності, на якій розташований багатоквартирний жилий будинок і належні до нього будівлі й споруди, та їх окреме відчуження не допускається. Саме тому земельна ділянка під багатоквартирними жилими будинками не може передаватись в оренду власникам квартир (жилих приміщень).

Право позивача на розірвання договору оренди земельної ділянки передбачено п.31 договору оренди.

Позивач виконала умови п.31 договору оренди щодо порядку його розрвання, проте відповідач безпідставно не розглянув заяву позивача у передбаченому чинним законодавством порядку, а тому, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, суд знаходить підстави для задоволення вимог позивача.

Суд погоджується із обраним позивачем способом захисту порушеного права, адже законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки представник позивача в судовому засіданні просив не покладати судові витрати на відповідача у разі задоволення позову, а тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 292, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про розірвання договору оренди земельної ділянки, задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1 від 03.07.2012 року, укладений між ОСОБА_3 та Чернігівською міською радою щодо земельної ділянки для експлуатації нежитлового приміщення - магазину по АДРЕСА_1, площею 0,0025 га.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя