АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/1681/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/2263/К/16 суддя Гаєвий О.В.
Категорія - 48 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

за участю секретаря - Чубіної А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4,

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначив, що перебував у шлюбі з відповідачкою з 22 травня 2004 року. У період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин у березні 2014 року ними спільно було придбано квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, за період шлюбу ними було придбано інше майно, а саме: меблі для кухні (кухонний м'який куточок, стіл, 4 стільця), холодильник АRDО; пральна машина-автомат Whirlpool; комп'ютер - (процесор, монітор, комп'ютерна мишка, клавіатура); кондиціонер С&Н; газовий двоконтурний котел «Ferrolb»; телевізор великий; - телевізор маленький West, , м'які меблі (диван та 2 крісла) Panda; спальний гарнітур (ліжко двоспальне, матрац, комод, тумба), тумба для ванної кімнати; пилосос LG; перфоратор; шліфувальна машина; шуруповерт; швейна машина Zinger; DVD «Меридіан».

Просив суд: розподілити майно набуте подружжям під час шлюбу, виділивши у його власність 1/2 частини квартири АДРЕСА_1; а також інше рухоме майно, а саме: комп'ютер (процесор, монітор, комп'ютерна мишка та клавіатура), кондиціонер С&Н, спальний гарнітур (двоспальне ліжко, матрац, комод, тумба), шуруповерт, шліфувана машина, перфоратор. В свою чергу у власність відповідача ОСОБА_2 виділити іншу 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, а також рухоме майно: меблі для кухні (кухонний м'який куточок, стіл, 4 стільця), холодильник ARDO, пральну машина-автомат Whirlpool, газовий двоконтурний котел «Ferroli», телевізор великий, телевізор маленький West, м'які меблі (диван та 2 крісла) Panda, тумбу для ванної кімнати, пилосос LG, швейна машина Zinger, DVD «Меридіан».

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду першої інстанції письмові заперечення, у яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 або ухвалити рішення, яким залишити їй у власність квартиру АДРЕСА_1, а також: кондиціонер, телевізор великий, телевізор маленький, меблі для кухні, пральну машина-автомат, комп'ютер та швейну машина, залишивши інші речі у власності позивача (а.с. 24-27).

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_3 зі спільного майна подружжя: холодильник АRDО, спальний гарнітур (двоспальне ліжко, матрац, комод, тумба), перфоратор, шліфувальну машину, шуруповерт, DVD «меридіан», пилосос LG, тумбу для ванної кімнати.

Виділено ОСОБА_2 зі спільного майна подружжя: газовий двоконтурний котел «Ferroli», кондиціонер С&Н, телевізор великий, телевізор маленький West, м'які меблі (диван та 2 крісла) Panda, меблі кухонні (кухонний м'який куточок, стіл, 4 стільця), пральну машину Whirlpool, комп'ютер, швейну машину Zinger.

Стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 068, 50 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. Вважає, що судом не враховано факт придбання спірної квартири, не лише за кошти сім'ї, але й за її особисті кошти у розмірі 8 000,00 грн., на підтвердження чого посилається на те, що сукупний дохід сім'ї за період перебування у шлюбі був не достатнім для придбання спірної квартири. Крім того, вважає, що суд мав би врахувати наяність у подружжя двох малолітніх дітей, які повністю перебувають на її утриманні, адже ОСОБА_3 не сплачує у належному розмірі аліменти на їх утримання (за 2015 рік сплачено лише 1 500,00 грн.). Зазначені обставини дають підстави для відступлення від рівності часток подружжя у спільній власності.

Порушення норм процесуального права полягає у тому, що суд не роз'яснив відповідачу її право на звернення до суду із зустрічним позовом про визнання особистою приватною власністю 2/5 частин спірної квартири та відкрив провадження у справі, не врахувавши, що позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які, кожна окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, поділ цієї квартири та визнання права власності по 1/2 її частині за ОСОБА_3 і ОСОБА_2, відмовивши позивачу в задоволенні цих позовних вимог, представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 22.05.2004 року по 06.03.2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

01 червня 2006 року на ім'я ОСОБА_2 придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником житлового квартири АДРЕСА_1, згідно договору купівлі-продажу від 01.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Кулик О.П. та зареєстрованого в реєстрі за №1605, ВСТ №969162, є ОСОБА_2 (а.с.9).

Крім того, сторонамипід час шлюбу були придбані меблі для кухні (кухонний м'який куточок, стіл, 4 стільця), холодильник АRDО; пральна машина-автомат Whirlpool; комп'ютер - (процесор, монітор, комп'ютерна мишка, клавіатура); кондиціонер С&Н; газовий двоконтурний котел «Ferrolb»; телевізор великий; - телевізор маленький West, , м'які меблі (диван та 2 крісла) Panda; спальний гарнітур (ліжко двоспальне, матрац, комод, тумба), тумба для ванної кімнати; пилосос LG; перфоратор; шліфувальна машина; шуруповерт; швейна машина Zinger; DVD «Меридіан».

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя й підлягає поділу між подружжям порівну.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції сторони не заперечували придбання зазначеного майна саме у період шлюбу, а відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснила, що оскаржує правильність висновків суду лише в частині поділу квартири АДРЕСА_3 (Тельмана) в м. Покров, а тому колегією суддів не перевіряється рішення суду в частині поділу іншого майна подружжя, оскільки, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання квартири АДРЕСА_1спільною сумісною власністю подружжя з огляду на наступне.

Стаття 60 СК України презумує виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу.

Перелік майна, яке є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, визначено статтею 57 СК України. Зокрема, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя, тощо.

Верховний Суд України в п.п.23, 24 Постанови Пленуму від 21.12.2007 р. № 1 «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що при вирішенні спорів між подружжям про майно необхідно з'ясувати джерело і час його придбання, а також роз'яснив, що не належить до спільної сумісної власності майно набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне майно придбано 01 червня 2006 року, тобто у період шлюбу сторін.

Доводи відповідача про придбання цього майна не лише за спільні кошти подружжя, але й за її особисті кошти у сумі 8 000,00 грн., не підтверджені належними та допустимими доказами, адже матеріали справи не містять жодних письмових доказів щодо внесення таких коштів особисто відповідачем.

Зважаючи на те, що ОСОБА_2, а ні в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції не довела факту придбання частини спірної квартири за особисті кошти, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині та наголошує на тому, що сімейним кодексом України встановлено презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, та обов'язок по доведенню належності такого майна або його частки на праві особистої приватної власності одному із подружжя законодавцем покладено на того з подружжя, хто вважає спірне майно своєю особистою власністю (ст. 57 СК України, ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України), і саме на відповідача (ОСОБА_2.) покладено обов'язок доведення своїх доводів, а її усні пояснення не є достовірними доказами їх обґрунтованості і не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про поділ спільного майна подружжя.

Жодного належного та допустимого доказу, у розумінні статті ст. 58,59 ЦПК України, щодо придбання 2/5 частин спірного майна за особисті кошти, ОСОБА_2 не надано, а тому колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги в цій частині.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та не роз'яснено відповідачу ОСОБА_2 її право на звернення до суду із зустрічними позовними вимогами про визнання особистою приватною власністю 2/5 частин спірної квартири, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 05.10.2016 року сторонам було роз'яснено їх процесуальні права (а.с. 35).

Крім того, ОСОБА_2 не була позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом у загальному порядку, однак не скористалась своїм правом на судовий захист.

Не може погодитись колегія суддів й з доводами апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя.

Так, при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні.

Як вбачається з матеріалі справи, діти сторін - сини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають з матір'ю - відповідачем по справі ОСОБА_2

З позивача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно, що з квітня 2016 року становить 1 449,74 грн. щомісячно (а.с. 57).

Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 травня 2016 року у розмірі 1 228,00 грн., а для дітей у віці від 6 до 18 років - 1 531,00 грн., тобто з відповідача ОСОБА_3 щомісячно стягуються аліменти у розмірі, що може забезпечити половину прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, тоді як інша половина таких витрат припадає на їх матір - відповідача по справі ОСОБА_2

Таким чином, підстави вважати, що розмір аліментів, які стягнуто з ОСОБА_3 на утримання двох малолітніх дітей недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування відсутні, а тому колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 має заборгованість по сплаті аліментів не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки наявність такої заборгованості тягне за собою наслідки, передбачені ст. 196 СК України (нарахування неустойки), а не ст. 70 СК України (відступлення від засад рівності часток подружжя).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд відкрив провадження у справі та не врахував, що позов ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України щодо ціни позову, колегією суддів відхиляються, як надумані, оскільки ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року (а.с. 13) позов було залишено без руху та надано позивачу можливість провести оцінку спірного домоволодіння, визначитись із ціною позову та сплатити судовий збір у належному розмірі, що й було виконано ОСОБА_3 (а.с. 16, 16а), і, лише після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 27 вересня 2016 року було відкрито провадження у справі (а.с. 17).

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

За таких обставин, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін згідно ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: