Головуючий суду 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Доповідач - Коновалова В.А.
Провадження № 22ц/782/815/16
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Луганської В.М., Фарятьєва С.О.

за участю секретаря Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2016 року

у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2звернувся до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у зазначеній цивільній справі з підстав, передбачених ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2016 року та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права.

Представник заявника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з'явилися, про час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що вимоги заявника про встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю пов'язані з правом власності на спадщину у вигляді нерухомого майна, яка відкрилась після смерті спадкодавця. Також суд виходив з того, що вимоги заявника пов'язані з пропуском ним строку для прийняття спадщини, про що зазначено у постанові нотаріуса та в заяві ОСОБА_2 Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку вбачається спір про право, у зв'язку з чим заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Проте, до такого висновку суд дійшов передчасно з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно ч. 6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Під спором про право в окремому провадженні слід розуміти конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов'язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що цей факт безпосередньо породжує для нього юридичні наслідки і підтвердження такого факту йому необхідно для оформлення спадщини. Наявність спору та інших спадкоємців ОСОБА_2 не зазначив. Дані про те, що встановлення такого факту може вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб, а також відомості про наявність інших спадкоємців і спір між ними, в матеріалах справи відсутні.

Проте, відмовляючи у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що зазначена заявником мета подання заяві, яка пов'язана з отриманням права власності на спадщину, не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Не з'ясувавши коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3, вчинення ними дій, які б свідчили про прийняття ними спадщини, та які заперечують право ОСОБА_2 на спадкування, не перевіривши наявність чи відсутність у даному випадку спору про право у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі на стадії відкриття провадження на підставі викладених заявником обставин та наданих ним доказів.

У разі встановлення під час розгляду справи наявності спору про право, це в подальшому може стати підставою для залишення заяви без розгляду з підстав, передбаченихч. 4 ст. 256 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, що свідчить про порушення порядку, встановленого для вирішення питання про відкриття провадження у справі, а тому ухвалу суду слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 вересня 2016 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі у встановленому законом порядку.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: