Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 331/2686/15 головуючий у 1 інстанції Смолка І.О.
провадження № 22-ц/778/2453/16 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
УХВАЛА

07 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Панкеєва О.В.,

суддів Кухаря С.В., Осоцького І.І.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_2 про визнання нотаріальної дії неправомірною та стягнення компенсації за моральну шкоду,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_2 про визнання нотаріальної дії неправомірною та стягнення компенсації за моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначивши, що 23.04.2010 року її шляхом обману було вмовлено в приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 підписати довіреність, згідно з якою, вона уповноважувала ОСОБА_4 розпоряджатися (продавати, обмінювати, здавати в оренду та таке інше), належною їй єдиною квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1. На підставі вказаної довіреності 11.05.2010 року ОСОБА_5 уклав договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_6, а 11.06.2010 року ОСОБА_7 уклав договір купівлі-продажу вказаної квартири з ОСОБА_8 Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_3 позбулася власності єдиної квартири.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2014 року по справі 34/2265/14к визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_9 винними у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.1,3 ст.357 КК України та призначено відповідне покарання, стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ОСОБА_3 17 224,55 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 100 000,0 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

За результатами вказаного кримінального провадження в діях відповідача не було виявлено ознак злочинів у відповідності до Кримінального кодексу України, однак дії приватного нотаріуса з огляду на вимоги Цивільного кодексу України позивач вважає неправомірними : 1) в зв'язку з тим, що паспорт, за яким приватний нотаріус посвідчив особу ОСОБА_3, був недійсним, оскільки у ньому невідомими особами була замінена фотографія. 2) ОСОБА_3 не мала при собі довідку з ідентифікаційним номером, оскільки вона знаходилася у її тітки ОСОБА_10, тітка навмисно тримала довідку у себе, оскільки племінниця має проблеми з психічним здоров'ям і вона боялася, що племінниця оформить кредит, за який не мала чим розраховуватись. 3) При посвідченні вказаної довіреності нотаріусом не було встановлено особу ОСОБА_3, вона бачила тільки його помічника, яка принесла на підпис документи у коридорі нотаріальної контори. Нотаріус не спілкувався з ОСОБА_3, не встановив її наміри при підписанні довіреності, не пояснив правові наслідки її підписання. 4) Текст довіреності викладено українською мовою, на якій позивач погано читає та розуміє, тому ОСОБА_3 не розуміла значення слів, викладених у документі, який підписувала, та підписала довіреність лише внаслідок довіри своїм знайомим, взагалі не вникала в суть документу. Як би нотаріус доступно пояснив значення правочину довіреності, то вона б її не підписувала.

Неправомірними діями відповідача позивачу нанесено моральну шкоду, яка полягає в наступному: ОСОБА_3 являється інвалідом III групи, ніде не працює, та існує суто на свою мінімальну пенсію. Позбавившись насильницьким шляхом своєї єдиної квартири, яка дісталась їй в спадщину від бабусі та дідуся, вона фактично стала безхатченком. Будь-коли заробити кошти на помешкання вона не зможе, тому її хвилювання з цього приводу можливо співвіднести із вартістю житла, яке вона втратила. Необхідно врахувати час, протягом якого ОСОБА_3 відстоювала свої права. А це - більше, ніж 4 роки. Враховуючи захворювання позивача, її емоційний стан залежить від будь-яких дій, направлених на її скривдження і тому, побічні ефекти, які виражаються у її агресивній поведінці, могли привести до неадекватних наслідків.

У зв'язку з зазначеним, позивач просила суд визнати дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо посвідчення довіреності від 23.04.2010р. за № 902 - неправомірними; стягнути з нього на свою користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн..

Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано дії приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 щодо посвідчення довіреності від 23.04.2010 р. за № 902 неправомірними.

Стягнуто з приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. і 243,60 грн. судового збору.

Стягнуто з приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 134,40 грн..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду приватний нотаріус Запорізького міського округу ОСОБА_2подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на безпідставне зменшення розміру моральної шкоди без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, внаслідок порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги у повному обсязі.

Апеляційні скарги не можуть бути розглянуті, оскільки підлягає зняттю з апеляційного розгляду до вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі судом першої інстанції у зв'язку з наступним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулася із позовом про визнання неправомірними дій нотаріуса : -

- 1) у зв'язку з тим, що паспорт, за яким приватний нотаріус посвідчив особу ОСОБА_3, був недійсним, оскільки у ньому невідомими особами була замінена фотографія.

- 2) ОСОБА_3 не мала при собі довідку з ідентифікаційним номером, оскільки вона знаходилася у її тітки ОСОБА_10, тітка навмисно тримала довідку у себе, оскільки племінниця має проблеми з психічним здоров'ям і вона боялася, що племінниця оформить кредит, за який не мала чим розраховуватись.

- 3) При посвідченні вказаної довіреності нотаріусом не було встановлено особу ОСОБА_3, вона бачила тільки його помічника, яка принесла на підпис документи у коридорі нотаріальної контори. Нотаріус не спілкувався з ОСОБА_3, не встановив її наміри при підписанні довіреності, не пояснив правові наслідки її підписання.

- 4) Текст довіреності викладено українською мовою, на якій позивач погано читає та розуміє, тому ОСОБА_3 не розуміла значення слів, викладених у документі, який підписувала, та підписала довіреність лише внаслідок довіри своїм знайомим, взагалі не вникала в суть документу. Як би нотаріус доступно пояснив значення правочину довіреності, то вона б її не підписувала.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку проте, що за результатами вказаного кримінального провадження, в діях приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 не було виявлено неправомірних дій, але з огляду на вимоги Цивільного кодексу України дії нотаріуса були неправомірним оскільки завіряючи довіреність нотаріус не звернув увагу на те, що нотаріусу був наданий паспорт з переклеєною фотографією ОСОБА_3 і без відтиски печатки. При цьому суд врахував, що ОСОБА_3 являється інвалідом III групи, ніде не працює та існує суто на свою мінімальну пенсію, позбавившись насильницьким шляхом своєї єдиної квартири, яка дісталась їй в спадщину від баби та діда, вона фактично стала безхатченком і стягнув моральну шкоду зі сторони нотаріуса у розмірі 50 000 гривень.

Проте вимоги позивача про визнання неправомірними дій нотаріуса при відсутності у ОСОБА_3 довідки з ідентифікаційним номером, не встановлення нотаріусом особи ОСОБА_3 - позивач бачила тільки його помічника, яка принесла на підпис документи у коридорі нотаріальної контори. Нотаріус не спілкувався з ОСОБА_3, не встановив її наміри при підписанні довіреності, не пояснив правові наслідки її підписання, проте що текст довіреності викладено українською мовою, на якій позивач погано читає та розуміє, тому ОСОБА_3 не розуміла значення слів, викладених у документі, який підписувала, та підписала довіреність лише внаслідок довіри своїм знайомим, взагалі не вникала в суть документу - не розглянуті судом першої інстанції.

У рішенні Європейського суду «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року визначено що за змістом пункт 1 статті 6 Конвенції та згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються і орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя.

Згідно до ст. 215 ЦПК України у вступної частини рішення зазначається зазначенням часу та місця його ухвалення; найменування суду, що ухвалив рішення; прізвищ та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; у мотивувальній частині рішення суду зазначається: узагальнений виклад позиції відповідача; встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, мотиви, з яких суд вважав встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, які докази суд бере до уваги або відхиляє, які суд застосовує в рішення нормативно-правові акти.

Пунктами 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснено, що в описовій частині рішення необхідно, зокрема, вказати: зміст і підстави позовних вимог відповідно до позовної заяви, узагальнено викласти позицію відповідача: чи визнає він позов, а якщо визнає, то повністю чи частково; у разі заперечень - у чому суть заперечень проти позову; зазначити докази і обставини, для встановлення яких вони досліджувалися. У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати.

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: - стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Оскільки в мотивувальній частині рішення не дана правова оцінка усім заявленим позивачем позовним вимогам, а саме: вимогам про визнання неправомірними дій нотаріуса щодо оформлення довіреності при відсутності у ОСОБА_3 довідки з ідентифікаційним номером, не встановлення нотаріусом особи ОСОБА_3 - позивач бачила тільки його помічника, яка принесла на підпис документи у коридорі нотаріальної контори, не спілкування нотаріуса з ОСОБА_3, не встановлення її намірів при підписанні довіреності, не пояснення правових наслідків її підписання, не розуміння позивачем тексту довіреності, який викладено українською мовою, на якій позивач погано читає та розуміє, підписання довіреності лише внаслідок довіри своїм знайомим- вони фактично не розглянуті судом першої інстанції.

Відсутність правової оцінки вказаних частини позовних вимог у мотивувальній частині рішення суду, свідчить проте, що судом першої інстанції не визначені які саме дії нотаріуса є неправомірними, та судом вони фактично не розглянуті, що за положеннями ст. ст. 220 ЦПК України може бути усунено тільки шляхом ухвалення додаткового рішення.

Судом першої інстанції не розглянуті усі вимоги позивача за якими було відкрите провадження у справі, а суд апеляційної інстанції при відкритті апеляційного провадження у справи на цю обставину не звернув увагу, а тому відповідно до ч. 4 ст. 297 ЦПК України у разі надходження неналежно оформленої справи, зокрема, без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції для усунення недоліків.

Приймаючи до уваги ту обставину, що суд апеляційної інстанції не має можливості розглянути апеляційну скаргу по суті без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає за необхідне зняти з апеляційного розгляду справу за апеляційними скаргами приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 квітня 2016 року та справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення по справі відповідно до заявлений позив вимог.

Недоліки в оформлені процесуальних документів перешкоджають розглянути апеляційну скаргу на рішення суду і вони не можуть бути усунуті під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Оскільки під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, передбачені ч. 7 ст. 297 ЦПК України заходи не прийняті, а вищезазначені недоліки можуть бути усунуті лише судом першої інстанції в порядку cт.cт. 205,207, 220, 219, 297 ЦПК України, апеляційну скаргу слід зняти з апеляційного розгляду, а справу направити до суду першої інстанції.

Керуючись cт.cт. 216,220, 219, 297, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_2 зняти з апеляційного розгляду та повернути справу до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для ухвалення додаткового рішення на протязі 10 днів з дня отримання справи. Після чого справу негайно направити до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді