У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою Харківської міської ради, заінтересовані особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, ОСОБА_4, про визнання спадщини відумерлою та передачу майна у комунальну власність, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року Харківська міська рада звернулась до суду із вищевказаною заявою, в якій просила визнати квартиру АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_5, відумерлою спадщиною та передати майно у комунальну власність.

В обґрунтування заяви Харківська міська рада посилалась на те, що їй стало відомо, що квартира АДРЕСА_1 після смерті її власника ОСОБА_5 ніким зі спадкоємців не прийнята. Згідно з інформацією КП «Харківське міське БТІ» право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17 серпня 2004 року. З посиланням на положення ст. 1277 ЦК України орган місцевого самоврядування - територіальна громада м. Харкова Харківської міської ради звернулась до суду із даною заявою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2016 року, заяву Харківської міської ради задоволено.

Визнано відумерлою спадщину - квартиру АДРЕСА_1, що належала на праві власності ОСОБА_5

Передано квартиру АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 274 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 278 ЦПК України визначено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно встановив, що квартира АДРЕСА_1належить на праві приватної власності ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла і після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1. У визначений законом строк до Першої Харківської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернувся ОСОБА_4 Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року встановлено факт сумісного проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Рішенням апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2015 року скасовано, заяву ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_6 залишено без задоволення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року.

Задовольняючи заяву Харківської міської ради, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, встановивши обставини справи, правильно виходив із того, що право ОСОБА_4 на спадкування після смерті ОСОБА_5 не доведено у встановленому законом порядку, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для визначення спадщини ОСОБА_6 відумерлою і передачу квартири АДРЕСА_1 до комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судами попередніх інстанцій, вони зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.О. Леванчук

О.М.Ситнік