АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Борисової О.В.

Невідомої Т.О.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року у справі за поданням головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ГригорянОксани Грайровни, боржник - ОСОБА_3, про примусове проникнення до житла,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року задоволено подання головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Григорян О.Г. про примусове проникнення до житла.

Суд дозволив примусове входження до квартири АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_3, для проведення виконавчих дій та виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 лютого 2011 року.

Не погодившись з ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві Григорян О.Г. про примусове проникнення до житла (а.с.32-37).

В суд апеляційної інстанції державний виконавець не з'явилась, про місце та час апеляційного розгляду повідомлена належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення зв'язку зворотнє повідомлення про вручення судової повістки уповноваженій особі ВПВР УДВС ГТУЮ у м. Києві 14 листопада 2016 року (а.с.69).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність державного виконавця, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: ОСОБА_3, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, представників стягувача у виконавчому провадженні ПАТ "Банк "Київська Русь", ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи подання про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_3 добровільно не виконує рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку з чим державний виконавець не має змоги у добровільному порядку потрапити до житлового приміщення для проведення опису нерухомого майна для його подальшої реалізації в рахунок погашення боргу.

При постановленні ухвали судом першої інстанції встановлено наступні обставини.

29 квітня 2013 року державним виконавцем винесено постанову ВП №37884309 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-601/11, виданим 24 квітня 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва на підставі рішення від 7 лютого 2011 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь АБ "Київська Русь" 1 633 078 грн. 42 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, житловою площею 48,20 кв.м, загальною площею 73,70 кв.м. (а.с.4).

26 липня 2013 року Дарницьким районним судом м. Києва винесено ухвалу, якою скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження від 29 квітня 2013 року, на підставі якої начальником відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві прийнято постанову про скасування процесуального документу (а.с.5).

3 вересня 2014 року державним виконавцем повторно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-601/11 (а.с.6).

1 березня 2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_3, але провести опис зазначеного нерухомого майна не вдалося, у зв'язку з тим, що потрапити до квартири не виявились можливим, про що складений відповідний акт державного виконавця (а.с.12).

Вимогою державного виконавця від 2 березня 2016 №67/7 призначено проведення виконавчих дій, а саме опису нерухомого майна: квартири АДРЕСА_2 10 березня 2016 року. Дану вимогу державного виконавця боржник отримав особисто 3 березня 2016 року, про що свідчить його особистий підпис про отримання (а.с.13).

10 березня 2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_3, але провести опис зазначеного нерухомого майна не вдалося, у зв'язку з тим, що потрапити до квартири не виявились можливим, про що складений відповідний акт державного виконавця (а.с.14).

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця та надання дозволу про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що суд не міг об'єктивно дослідити матеріали виконавчого провадження №37884309, оскільки указані матеріали було вилучено на підставі ухвали слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року та долучено в якості доказу до кримінального провадження №0007818. У зв'язку з чим ОСОБА_3 ставить під сумнів правомірність посвідчення копій виконавчого провадження, які долучені до подання про примусове проникнення до житла.

В ході апеляційного розгляду задоволено частково клопотання ОСОБА_3 про долучення документів та долучено до матеріалів справи в якості інформаційних додатків копії Протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 2 червня 2016 року та додатку до нього - Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 2 червня 2016 року (а.с.75-76, 77).

Зазначені документи не можуть бути розцінені апеляційним судом як докази, надані на підтвердження доводів апеляційної скарги, оскільки як убачається з матеріалів справи подання державного виконавця датоване 22 серпня 2016 року та подане до суду 23 серпня 2016 року (а.с.1-2, 19), тобто більше ніж через два місяці з моменту вилучення оригіналу матеріалів виконавчого провадження.

Будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що оригінал виконавчого провадження №37884309 на момент звернення державного виконавця до суду з поданням був відсутнім у ВПВР УДВС ГТУЮ у м Києві ОСОБА_3 суду не надано.

Крім того, сам по собі факт вилучення оригіналу матеріалів виконавчого провадження не є підставою для зупинення виконавчих дій чи припинення виконавчого провадження.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі також зазначає, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 7 лютого 2011 року, на підставі якого 24 квітня 2013 року видано виконавчий лист №2-601/11, відмовлено у задоволенні позовних вимог АБ "Київська Русь" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Указані доводи відхиляються апеляційним судом, оскільки не мають правового значення для вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника.

По-перше, з наданої ОСОБА_3 незавіреної світлокопії указаного рішення убачається, що воно було скасоване (а.с.41-42).

По-друге, у розпорядженні суду відсутні докази звернення ОСОБА_3 в порядку ст.369 ЦПК України до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а також постановленої з цього питання ухвали суду про задоволення заяви, яка набрала законної сили.

Також в розпорядженні суду відсутні відомості про закінчення виконавчого провадження №37884309.

Водночас, в ході апеляційного розгляду справи ОСОБА_3 визнав, що рішення, яке виконується у примусовому порядку в даному виконавчому провадженні, існує та підлягає виконанню у спосіб, встановлений законом. ОСОБА_3 також підтвердив апеляційному суду, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 7 лютого 2011 року скасоване в апеляційному порядку.

Отже доводи апеляційної скарги у цій частині є намаганням сторони заплутати суд шляхом перекручування дійсних обставин щодо існування рішення суду, яке в силу ст. 14 ЦПК України є обов'язковим і підлягає виконанню.

Інших доводів щодо неправильності оскаржуваної ухвали апеляційна скарга ОСОБА_3 не містить.

З огляду на викладене, висновок районного суду про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця та надання дозволу про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3, є правильним, а тому підстав для скасування ухвали з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: О.В. Борисова

Т.О. Невідома