У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Маляренка А.В.

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Києво-Святошинського району до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_2, треті особи: Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції, Садівниче товариство «Воїн-3», про визнання незаконними та скасування рішень, державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та повернення земельних ділянок, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06 жовтня 2011 року № 2546 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, на підставі якого останній отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,7844 га. Посилаючись на те, що в ході перевірки встановлено, що зазначена земельна ділянка перебуває у постійному користуванні у садівничого товариства «Воїн-3» та передана відповідачу без згоди землекористувача, позивач просив визнати незаконним та скасувати зазначене вище розпорядження, скасувати розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 02 грудня 2013 року про зміну цільового призначення земельної ділянки та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року, позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06 жовтня 2011 року № 2546 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, площею 0,7844 га для ведення особистого селянського господарства у адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за межами населеного пункту.

Визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,7844 га та вартістю 519 665 грн, з кадастровим номером НОМЕР_2 та скасовано його державну реєстрацію.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 02 грудня 2013 року № 970 про зміну цільового призначення земельної ділянки з «для ведення селянського господарства» на «для веденні індивідуального господарства».

Скасовано рішення про державну реєстрацію об'єкта нерухомого майна: земельна ділянка, адреса: Київська область, Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада, кадастровий номер НОМЕР_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 24, номер запису про право власності 4035569, дата, час державної реєстрації 13 грудня 2013 рік 17:08:14.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Установлено, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 06 жовтня 2011 року № 2546 затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,7844 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за межами населеного пункту.

На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_2 отримав державний акт НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку площею 0,7844 га.

Садівниче товариство «Воїн-3» використовує на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району земельні ділянки загальною площею 30,8 га для ведення садівництва на підставі державного акта на право постійного користування землею, виданого 16 серпня 1994 року.

Перевіркою, проведеною прокуратурою за участі Державної інспекції сільського господарства в Київській області, відділу Держземагенства у Києво-Святошинському районі та інженера-геодезиста, встановлено, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2, відведена за рахунок 0,2831 га землі, яка перебуває у користуванні садівничого товариства «Воїн-3», без згоди землекористувача, чим незаконно припинено його право постійного користування спірною земельною ділянкою, про що Державною інспекцією сільського господарства у Київській області складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05 липня 2013 року.

Відповідно до ст. 116 ЗК України підставою для набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень п. п. «а», «6», ч. 1 ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 2 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок проводиться за згодою землекористувачів на підставі рішень КМ України, Ради Міністрів АР Крим, місцевих, державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Матеріали справи не містять доказів про те, що акт П-КВ № 000501 на право постійного користування СТ «Воїн-3» землею скасовано або визнано недійсним

Відсутні також докази, що садове товариство відмовлялося від земельної ділянки або її частини; що земельна ділянка або її частина, що перебуває у постійному користуванні вилучалася у визначеному законом порядку.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що розпорядження Києво- Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 36 жовтня 2011 року № 2546 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2, площею 0, 7844 га для ведення особистого селянського господарства у адміністративних межах Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області прийняте з порушенням вимог законодавства України, оскільки спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні у садівничого товариства «Воїн-3» та передана відповідачу без згоди землекористувача, чим незаконно припинило право користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.В. Маляренко

І.К.Парінова