Справа № 354/451/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1244/2016
Головуючий у 1 інстанції Гребик Л. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Девляшевського В.А.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Яремчанського міського суду від 14 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Яремчанського міського суду від 14 квітня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.03.2008 року - відмовлено.

На дане рішення представник ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що згідно виписки рахунку за договором від 03.03.2008 року за період з 2012 року по 2015 рік відбувалось автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки відповідача. Автоматичне списання з картрахунків відповідача здійснено відповідно до п.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, які позивач розцінює як визнання відповідачем свого боргу, що перериває строк позовної давності. Будь яких дій щодо скасування своєї згоди на списання коштів з картрахунку, відповідач не здійснював, а отже його твердження про те, що списання коштів відбулось поза його волею, є безпідставними.

З цих підстав рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» вимоги апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

ОСОБА_4, будучи належно повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника ПАТ КБ «ПриватБанк», дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстнції вірно встановлено, що 03.03.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» ( правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк") та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким Банк надав, а позичальник (відповідач) отримав кредит у сумі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умовами кредиту встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами, який становить 30 % на рік. Відповідно до умов даного договору він складався із заяви позичальника та Умов і Правил надання банківських послуг.

Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг та підписавши «Заяву», 03.03.2008 року відповідач отримав платіжну картку «Універсальна». У 2010 році відбувся перевипуск картки, яка була дійсна до 31.03.2011 року.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що у зв'язку з порушенням ОСОБА_3 зобов'язань, утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 31.05.2015 року складала 16039,23 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання боргу за кредитним договором не підлягає захисту у зв'язку із пропуском ПАТ КБ «ПриватБанк» строку позовної давності.

За таким висновком погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг Кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Разом з тим, за інформацією самого Банку-позивача сторони відповідно до п. 3.1.1, 5.4 строк дії картки, а отже і кінцевий термін повернення кредиту - березень 2011 року ( а.с. 14-15).

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що оскільки жодна із сторін не інформувала іншу про припинення Кредитного договору, то він продовжений на такий самий строк.

Водночас, із Правил користування платіжною картою випливає, що договір є чинним у межах строку дії карти.

Представник банку не надала суду доказів того, що по закінченню строку дії картки- у 2011 році відповідач отримував нову картку.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності (а. с. 37-38), що відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із змісту п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань повністю чи у визначеній банком частині у випадку невиконання боржником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за цим договором.

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України.

Зважаючи на те, що кінцевий термін повернення кредиту сторони визначили - 31.03.2011 року, а позов до суду заявлено лише 07.07.2015 року, то суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Доводи апелянта в частині автоматичного списання коштів з картрахунку відповідача, як факт визнання відповідачем свого боргу, не приймаються судом до уваги. Оскільки списання з рахунку коштів відбулося автоматично без відома відповідача, а тому така дія не може свідчити про визнання ОСОБА_3 заборгованості. Більше, того одне із списань коштів відбулось під час судового розгляду справи, в той час як відповідач неодноразово заперечував існування будь якої заборгованості.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський