Номер провадження: 22-ц/785/2324/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2 «Про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу», за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2015року, -

ВСТАНОВИЛА:

28.08.2015 року Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» ( далі ТДВ СК «Альфа-Гарант») звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 8 196,27 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилався на те, що 13.06.2014 року на вул. Торговій, 38 в м. Одесі з вини відповідача ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки ВАЗ, р/н НОМЕР_1, відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого автомобілю «ОСОБА_3 Корандо», були завдані механічні пошкодження. Цивільнаправова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована позивачем згідно полісу АС/6889748, яке провело відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 8 196,27 грн. на користь ПАТ СК «Теком», в якій за договором добровільного страхування був застрахований пошкоджений автомобіль марки «ОСОБА_3 Корандо». Позивач зазначає, що ОСОБА_2 в порушення п.п. 33.1.2 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив страховика на протязі трьох робочих днів, про настання дорожньо-транспортної пригоди. На думку позивача дані обставини є підставою для стягнення з відповідача сплаченої суми страхового відшкодування.

Представник позивача до суду не зявився, надавши судові заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявився, надавши судові заяву, в якій не визнав позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши, що він попереджав страховика про дорожньо-транспортну пригоду, просив справу розглянути за його відсутності.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20.10.2015 року позов ТДВ СК «Альфа-Гарант» залишений без задоволення.

28.01.2016 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» подали апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просять рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також на порушення районним судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задовольняючи позову районний суд виходив із того, що заявлені вимоги не ґрунтуються на нормах права, які їх регулюють.

З таким висновком районного суду колегія суддів погоджується.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що 13 червня 2014 року на вул. Торговій, 38 в м. Одесі відбулось зіткнення між автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2.К. та автомобілем НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_4 Від зіткнення вказаних транспортних засобів, останній автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 8 липня 2014 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 13.1 Правил дорожнього руху України, тобто причинним звязком між протиправною поведінкою ОСОБА_2 та заподіяною матеріальною шкодою майну ОСОБА_4 є порушення ОСОБА_2 Правил дорожнього руху України.

Транспортний засіб марки ВАЗ, р/н НОМЕР_5, згідно ОСОБА_5 №АС/6889748був застрахований у ТДВ СК «Альфа-Гарант», строком з 03.02.2014 року по 03.02.2015 рік, тобто на час скоєння ДТП договір страхування був чинним.

Транспортний засіб марки «ОСОБА_3 Корандо», р/н НОМЕР_6, за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №084-14 Д/Т/АТ від 04.04.2014 року був застрахований ОСОБА_4 у ПрАТ «Страхова компанія «Теком», яка на виконання умов зазначеного договору здійснила страхову виплату на користь страхувальника.

У подальшому, ТДВ СК «Альфа-Гарант» у відповідністі до ст. 993 ЦК України, ст. 20, 27 Закону України «Про страхування», сплатили на користь ПрАТ «СК Теком» страхову виплату у розмірі 8196,27гривень, що підтверджується платіжним доручення №8023 від 12.12.2014 року.

Страхова компанія, звертаючись до суду із вказаним позовом, вважала, що має право стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування відповідно до п.38.1.1 ст. 38 зобовязаний Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІУ від 01.07.2004р. страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України№ 1961-ІУ. Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України № 1961-ІУ, в редакції, яка діяла на час ДТП, у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП.

Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Посилаючись на наведене, районний суд дійшов до обґрунтованого висновку, що предявлені позовні вимоги є безпідставні, не ґрунтуються на нормах права, які їх регулюють, а відтак не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає правової позиції Верховного Суду України, викладеному в Постанові Судової палати у цивільних справах від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.

Незважаючи на наведені обгрунтування, в апеляційній скарзі та апеляційному суді представник позивача наполягав на застосуванні до даних правовідносин положень ст.ст. 33 та 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» як на підстави для скасування судового рішення та задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не позбавлені права звернутись до суду за захистом свого цивільного права на підставі належних норм права, передбачених Главою 82 ЦК України.

В решті висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги є такими, що не відповідають нормам матеріального, а тому не заслуговують на увагу.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_5

02.03.2016 року м. Одеса