У Х В А Л А

іменем України

"08" листопада 2016 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Технології 300», ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Технології 300», ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що вона, в частині заявлених вимог Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Технології 300» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

Згідно частини першої ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта господарської діяльності, мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про третейські суди» компетентний суд - місцевий загальний суд чи місцевий господарський суд за місцем розгляду справи третейським судом.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В абзаці 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 р. у справі № 6-745цс15, яка у відповідності до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та для всіх судів України.

Виходячи з суб'єктивного складу сторін у справі, з урахуванням вимог цивільного процесуального законодавства щодо підвідомчості спорів, заявником не наведено правових підстав для звернення до місцевого загального суду, як компетентного суду, з вимогою видати виконавчий лист на виконання рішення третейського суду, яке стосується вимог зобов'язального характеру між юридичними особами, порядок розгляду яких регламентований господарським процесуальним законодавством України, з урахуванням положень Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене, суддя приходить до висновку, що заява Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Технології 300», ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду в частині заявлених вимог Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Технології 300» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду подана без дотримання правил підвідомчості, що унеможливлює вирішення питання призначення справи до судового розгляду та є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, як це передбачено п. 1 ч. 2 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 122, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про третейські суди», суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Технології 300», ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду в частині заявлених вимог Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові Технології 300» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання її копії.

С у д д я: