УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, Кам'янської сільської ради Очаківського району Миколаївської області, третя особа - Управління Держгеокадастру у Очаківському районі Миколаївської області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_6, поданою представником ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, правонаступником якого є ОСОБА_6, у якому просив встановити порядок користування орендованою ним та ОСОБА_5 земельною ділянкою.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що 28 серпня 2003 року він та ОСОБА_5 отримали у дар приміщення бару «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, і згідно з витягом про реєстрацію права власності на зазначене майно від 28 жовтня 2008 року вказаний бар належав їм на праві спільної часткової власності (по 1/2 частці кожному).

Позивач вказав, що 17 березня 2009 року між ним і ОСОБА_5, як орендарями, та Кам'янською сільською радою Очаківського району Миколаївської області, як орендодавцем, було укладено договір оренди земельної ділянки для комерційного використання під розміщення та обслуговування закусочної «ІНФОРМАЦІЯ_1» з шиномонтажем, відповідно до умов якого земля площею 0,1696 га передавалася у оренду строком на 10 років з правом подальшого викупу.

Посилаючись на те, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 квітня 2013 року проведено реальний поділ належного йому та ОСОБА_5 бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», проте з огляду на наявність між ними спору щодо користування належною їм на праві оренди земельною ділянкою, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визначено порядок користування земельною ділянкою між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до третього варіанту додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 19 лютого 2015 року №125-011.

В користування ОСОБА_6 виділено 881,92 кв. м, з яких 215,37 кв. м під будівлями та 666,55 кв. м під землею, а саме: частину земельної ділянки, прилеглої до лівої бокової зовнішньої стіни розміром 6,88 х 20,29 м площею 139,6 кв. м, земельну ділянку, прилеглу до будівлі вбиральні розміром 5,21 х 17,7 м площею 92,22 кв. м, у фасадній частині розміром 3,0 х 10,3 м площею 30,9 кв. м, у лівій верхній задній торцевій частині розміром 11,0 х 17,7 м площею 194,7 кв. м, під частиною забудови будівлі закусочної площею 215,37 кв. м, у задній торцевій частині, прилеглої до частини задньої торцевої стіни будівлі розміром 14,06+13,06/2 х 15,43 м площею 209,13 кв. м.

В користування ОСОБА_4 виділено земельну ділянку площею 814,08 кв. м, з яких 210,75 кв. м під будівлями та 603,33 під землею, а саме: частину земельної ділянки прилеглої до правої бокової межі ділянки розміром 36,5 х 6,0 м площею 219 кв. м, у фасадній частині, прилеглої до лівої бокової межі розміром 11,12 х 20,25 м площею 225,18 кв. м, під забудовою частини будівлі закусочної площею 210,75 кв. м, у фасадній частині розміром 3,0 х 12,2 м площею 36,6 кв. м, до задньої торцевої стіни розміром 8,51 х 14,06 м площею 119,62 кв. м і розміром 2,85 х 1,0 м площею 2,85 кв. м.

Лінію розділової межі визначено такою, що пройде:

Перша частина: - від правої бокової межі вздовж фасадної межі довжиною 18,2 м; - поворот вгору до фасадної стіни будівлі закусочної довжиною 3,0 м; - далі по внутрішній розмежувальній межі будівлі, яка орієнтована на задню торцеву стіну будівлі; - від задньої торцевої стіни будівлі праворуч довжиною 2,85 м; - поворот вгору до задньої торцевої межі довжиною 13,06 м; - поворот праворуч вздовж задньої торцевої межі ділянки довжиною 13,45 м.

Друга частина: - від лівої бокової межі вздовж фасадної межі довжиною 11,12 м; - поворот вгору довжиною 20,29 м; - поворот ліворуч до лівої бокової межі довжиною 11,12 м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_4, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що визначення порядку користування земельною ділянкою є зміною умов договору оренди, проте суд не наділений повноваженнями щодо зміни договору оренди земельної ділянки, у зв'язку із чим дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (а. с.107, т. 2), а відповідно до спадкової справи щодо його майна, його спадкоємцем є дружина ОСОБА_6, яка ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2016 року була залучена до участі у справі у якості правонаступника відповідача ОСОБА_5 (а. с.120-139, т. 2).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми земельного законодавства, які їх регулюють, виходив з того, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 11 квітня 2013 року проведено реальний поділ вказаного вище бару, у зв'язку з чим за ОСОБА_4 визнано право власності на 48/100 частки нежитлового приміщення бару «ІНФОРМАЦІЯ_1», а за ОСОБА_5 - на 52/100 частки, а тому врахувавши висновки судової земельно-технічної експертизи від 23 червня 2014 року № 125-060 та додаткової судової земельно-технічної експертизи від 19 лютого 2015 року № 125-011, які свідчать про можливість визначення порядку користування земельною ділянкою, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою відповідно до третього варіанту додаткового висновку судової земельно-технічної експертизи, оскільки апеляційним судом роз'яснювалося сторонам їх право на проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи для визначення порядку користування земельною ділянкою за первісними частками, проте сторони не скористалися таким правом, а тому тільки вказаний судом варіант визначає порядок користування спірною земельною ділянкою, який враховує виділ кожному співвласнику рівнозначної частки облаштованої земельної ділянки з комерційною привабливістю та рівнозначність затрат кожного співвласника для облаштування земельної ділянки упродовж правої бокової межі і задньої торцевої частини у зв'язку з нерівністю рельєфу.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В. Закропивний

Т.О. Писана