Справа № 305/2261/15-ц
Провадження по справі 2/305/235/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчука В.Е.

з участю: секретаря - Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Великобичківської селищної ради, третя особа без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Великобичківської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Реєстраційна служба Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову зазначили, що батько позивачів - покійний ОСОБА_4 при житті, на земельній ділянці, де колись проживала його покійна мати, у 1980 році побудував будинок за адресою АДРЕСА_1. Після зведення будинку покійний ОСОБА_4 проживав у незареєстрованому шлюбі з матір'ю позивачів ОСОБА_3. За час їхнього спільного проживання у них народилися діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2., та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_5. ОСОБА_2 помер і не зареєстрував право власності на побудований ним житловий будинок та не оформив заповіту. Батьки покійного спадкодавця померли ще у 2008 році, з ОСОБА_3 покійний проживав у незареєстрованому шлюбі. Таким чином, позивачі є спадкоємцями першої черги за законом. До того ж позивачі у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦКУ прийняли спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживали з останнім за однією адресою та протягом 6 місяців не писали заяви про відмову від прийняття спадщини. Таким чином, позивачі як фактичні власники майна позбавлені вільно на свій розсуд володіти користуватися та розпоряджатися переданим їм будинком внаслідок спадкування за законом. Просять визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2, право власності внаслідок спадкування за законом на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 121,69 кв.м., житловою площею 72,01 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1, право власності внаслідок спадкування за законом на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 121,69 кв.м., житловою площею 72,01 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, від їхнього представника - ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів, просить задовольнити позов.

Представник відповідача - Великобичківської селищної ради в судове засідання не з'явився. Від сільського голови - Й.М. Божука надійшла заява про розгляд справи без участі представника ради та зазначено, що селищна рада визнає позовні вимоги.

Представник Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, причина неявки представника суду не відома.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 15 травня 2015 року, що було видане виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області.

Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4. заповітного розпорядження щодо свого майна не вчиняв, таким чином спадкування його майна повинно здійснюватися за законом.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 являються дітьми спадкодавця ОСОБА_4, що стверджено свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4 від 13 травня 1991 року та серії НОМЕР_5 від 15 серпня 1989 року, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1. Згідно технічної документації зазначена будівля побудована у 1980 році, загальна площа приміщень складає 121,69 кв.м., житлова - 72,01 кв.м., а інвентаризаційна вартість зазначеного будинку становить 123936 гривень.

Звернення позивачів до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням їх права на отримання власності в порядку спадкування, згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в їх користь, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок.

Право власності спадкоємців на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області № 5204 від 20 листопада 2015 року, житловий будинок по АДРЕСА_1, належав на праві особистої власності покійному ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5.

На підставі наведеного, суд констатує, що спірний житловий будинок не належить до об'єктів самочинного будівництва, а в даному випадку є об'єктом спадкових прав.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти . Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Зі змісту ст.1269-1270 ЦК України слідує, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З довідки Великобичківської селищної ради №3069 від 17.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично прийняли спадщину за померлим батьком ОСОБА_4.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1. на час відкриття спадщини проживали у спадковому будинку, таким чином вчинили дії, які свідчать про прийняття ними спадщини. Заяв про відмову від спадщини зазначені особи не подавали, отже вони являються спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

Беручи до уваги, що позивачі по справі є спадкоємцями першої черги спадкування за законом, у зв'язку з чим звернулися із заявою про прийняття спадщини, однак, через відсутність первинної реєстрації спадкового майна, їм було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, тому суд вважає за необхідне захистити право позивачів на спадщину та задовольнити позов у повному обсязі.

Питання відшкодування судових витрат позивачами не ставилось.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК ,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2, мешканцем АДРЕСА_1, та ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, мешканкою АДРЕСА_1, право власності у порядку спадкування за законом по 1/2 частині кожному житлового будинку з надвірними спорудами, загальною площею 121,69 кв.м., житловою площею 72,01 кв.м., розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: Ємчук В.Е.