Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до товариства з обмеженою відповідальністю «Октан» про визнання припиненою дії договорів оренди земельних ділянок, зобов'язання звільнити та повернути земельні ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 та інші позивачі звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що кожен з них є власником земельних ділянок, які розташовані на території Покровської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, що підтверджується відповідними державними актами.

Вказували, що 01 січня 2005 року між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та товариством з обмеженою відповідальністю «Октан» (далі - ТОВ «Октан») були укладені договори оренди зазначених земельних ділянок, які зареєстровані у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії центру державного земельного кадастру 16 січня 2007 року.

Також 01 січня 2005 року був укладений договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_9 та ТОВ «Октан», який було зареєстровано у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії центру державного земельного кадастру 02 липня 2007 року.

Зазначали, що відповідно до п. 8 вказаних договорів оренди строк їх дії становить 10 років, а згідно з п. 37 - дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

На їх думку, дія договорів оренди землі припинилась у зв'язку із закінченням строку їх дії, оскільки упродовж десяти років вони належним чином виконували свої обов'язки відповідно до умов вказаних договорів, а тому відповідач має повернути спірні земельні ділянки їх власникам.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що оспорені договори оренди землі є укладеними з моменту їх державної реєстрації і відлік строку їх дії слід обраховувати саме з цього часу, тобто з 16 січня 2007 року та з 02 липня 2007 року відповідно.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами установлено, що 01 січня 2005 року між позивачами, кожен з яких діяв окремо, та ТОВ «Октан» укладено договори оренди земельних ділянок, які належать їм на праві власності, що розташовані на території Покровської сільської ради Зіньківського району Полтавської області та були передані орендарю згідно актів приймання-передачі.

16 січня 2007 року та 02 липня 2007 року вказані договори оренди були зареєстровані у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії центру державного земельного кадастру.

Відповідно до п. 8 вказаних договорів оренди строк їх дії становить 10 років.

Частиною 2 ст. 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

За змістом статей 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі, до яких, зокрема, відноситься строк їх дії, скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року № 6-162цс13, яка, відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України.

Суди на викладене уваги не звернули та в порушення ст. ст. 212 -214 ЦПК України не дали належної оцінки доказам, на які посилались позивачі в обґрунтування своїх вимог, а саме про те, що вони дійшли згоди з відповідачем щодо істотних умов договорів при їх укладенні - 01 січня 2005 року.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення, не з'ясували момент укладення оспорених договорів, невірно застосували норму матеріального права та дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову.

За таких обставин, судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 02 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М.Фаловська