Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М., Бондаренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В :

29.10.2015 року позивачі звернулись до Білоцерківського міськрайонного суду із даною позовною заявою.

Вказували, що 09.02.2013 року та 22.05.2013 року ОСОБА_3 отримала в них товар (вишиванки) для реалізації на центральному ринку про що написала відповідні розписки про отримання коштів від ОСОБА_2 в сумі 3 000 грн. та від ОСОБА_1 в сумі 37 050 грн., які зобовязалась повернути протягом 3-х місяців, тобто до травня та вересня 2013 року відповідно.

Посилаючись на порушення відповідачем умов укладеного між сторонами правочину в частині повернення суми боргу, позивачі просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 68 531,52 грн. з урахуванням 3% річних та інфляційних нарахувань та на користь ОСОБА_2 5 541,94 грн., а також стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 740 грн. судових витрат.

В судовому засіданні позивачі надали уточнену позовну заяву в якій просили: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 37 050 грн. боргу, 29 515,11 грн. суми інфляції, 2 688,91 грн. 3% річних, а всього 69 254,02 грн.; стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 000 грн. боргу, 2 427,88 грн. суми інфляції, 248,79 грн. 3% річних, а всього 5 676,67 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 749 грн. судових витрат.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що вказані в позовній заяві 3 000 грн. вона надала відповідачу у борг.

Відповідач в судовому засіданні підтвердила, що брала під реалізацію у ОСОБА_1 вишиванки відповідно до наявної в матеріалах справи розписки, а тому погоджується із сумою боргу в розмірі 37 050 грн., а також підтвердила, що брала у ОСОБА_2 3 000 грн. у борг, однак вважає, що повернула вказані кошти, оскільки надала відповідачу ОСОБА_1 свою пенсійну картку, але підтверджень цього в неї не має.

Позивачі в судовому засіданні заперечували відносно надання їм ОСОБА_3 своєї пенсійної картки.

Заслухавши пояснення позивачів та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

22.05.2013 року ОСОБА_3 взяла у ОСОБА_1 товар (вишиванки) на суму 37 050 грн. та зобовязалась віддати на протязі 3-х місяців про що ОСОБА_3 написала відповідну розписку (а.с. 13).

Разом з цим, 09.02.2013 року ОСОБА_3 взяла в ОСОБА_5 гроші в сумі 3 000 грн., про що відповідач зазначила у письмовому вигляді (а.с. 12).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (ст.ст. 1046, 1047 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст. 60 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

З огляду на вищевикладене та за умови визнання відповідачем суми боргу в розмірі 37 050 грн. перед ОСОБА_1, а також факту отримання нею у борг від ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 3 000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями розписок та за відсутності будь-яких належних та допустимих доказів повернення відповідачем цих коштів, суд вважає, що вимоги позовної заяви в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

В позовній заяві наведено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних на суму 37050 грн.

Перевіривши розміри та правильність наведених розрахунків, а також за відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо вказаних сум, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутнє письмове звернення ОСОБА_2 до відповідача з вимогою про повернення суми боргу в розмірі 3 000 грн., суд вважає, що предявлення даної позовної заяви, копія якої була отримана відповідачем 15.01.2016 року, свідчить про предявлення такої вимоги саме з цієї дати, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення суми інфляції та 3 % річних за період з травня 2013 року не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог, тобто 722,54 грн. сплаченого ОСОБА_1 судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 37 050 грн. боргу, 29 515,11 грн. суми інфляції та 2 688,91 грн. 3% річних, а всього 69 254,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3000 грн. боргу.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 722,54 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя ОСОБА_6