Справа № 431/208/16-ц
Провадження № 2/431/151/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 червня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Колядова В.Ю.,

за участю секретаря Хорольської І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Старобільськ Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 , третя особа на боці відповідача ОСОБА_2 , третя особа на боці позивача ОСОБА_3 про стягнення шкоди від ДТП,
в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до НОМЕР_1 , третя особа на боці відповідача ОСОБА_2 , третя особа на боці позивача ОСОБА_3 про стягнення шкоди від ДТП.
В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 03 березня 2015 року о 11 годині 45 хвилин в м. Старобільськ на перехресті проїжджої частини вул. Леніна та вул. Трудової трапилася автотранспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2108» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Форд Ренджер» військовий номер НОМЕР_3 , під керуванням військовослужбовця НОМЕР_4 батальйону територіальної оборони ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_2 . В наслідок зіткнення вищезазначених транспортних засобів водій автомобілю ВАЗ 2108 ОСОБА_3 не впорався з керуванням, виїхав на праву обочину вулиці Леніна м. Старобільськ та зштовхнувся з автомобілем марки «Шевроле Лачетті» належний ОСОБА_1 , державний номер НОМЕР_6 , припаркованим біля бару «Тет а тет». В наслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ 2108 ОСОБА_3 отримав легкі тілесні ушкодження, а транспортний засіб механічні пошкодження. За даним фактом СВ Старобільського РВ УМВС в Луганській області 03.03.2015 року було відкрито кримінальне провадження №0000282 за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 26.03.2015 року старший слідчий СВ Старобільського РВ УМВС України в Луганській області Коротун К.А. за висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_3 від 19.03.2015 року, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, наявності в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124,126 КУпАП та закрив кримінальне провадження. Винним у скоєнні ДТП, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 26.03.2015 року, винесеного слідчим СВ Старобільського РВ УМВС України в Луганській області Коротун К.А. визнаний відповідач ОСОБА_2 який порушив вимоги п.2.1 а), б), п.2.3 б), п.16.11 Правил дорожнього руху України. Орган досудового слідства визнав ОСОБА_2 , порушившим вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, у відповідності з якими: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху». Свою вину визнав також і ОСОБА_2 , котрий у своєму письмову поясненні на ім`я начальника Старобільського РВ УМВС України в Луганській області вказав, що він не впевнився в безпеці свого маневру. В наслідок ДТП позивачу спричинена, відповідно висновка експертного автотоварознавчого дослідження №79 від 20.04.2015 року, виконаного ТОВ «Ленкор», майнова шкода у сумі 25469,00 гривень. У зв`язку з тим, що належний позивачу автомобіль в наслідок ДТП отримав ушкодження, виключаючи можливість його безпечного використання та переміщення до місця ремонту, позивач була змушена оплатити послуги ЧП «Кобельнюк А.А» за евакуацію автомобіля із м. Старобільськ до м. Сєвєродонецьк у сумі 2044,00 гривень. В поясненнях ОСОБА_2 на ім`я начальника Старобільського РВ УМВС України в Луганської області, відібраних від нього в день ДТП, вказано, що автомобіль «Форд Ренджер» був наданий ВЧ НОМЕР_5 волонтерами та на балансі військової частини він не стоїть. Також позивачу спричинена моральна шкода, протиправними діями відповідача, а саме на момент ДТП, він знаходився в автомобілі, який стояв без руху, припаркований в спеціально відведеному для цього місці, з дотриманням вимог ПДР України. Крім того, по віні відповідача, позивач тривалий час був позбавлений можливості розпоряджатися належним їй транспортним засобом. Додатково моральні страждання позивача посилювалися не бажанням відповідача в добровільному порядку відшкодувати завдану шкоду. Тому позивач, вважає, шо з відповідача ВЧ НОМЕР_5 підлягає стягненню моральна шкода у сумі 10 000 гривень.
В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, надивши заяву про слухання справи без їх участі, позов підтримують, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача ВЧ НОМЕР_5 Ревуцький В.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином (а.с.44), про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У попередніх судових засіданнях було надано заперечення на позов.

Представник третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа на стороні позивача ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

16 червня 2016 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2015 року о 11 годині 45 хвилин в м. Старобільськ на перехресті проїжджої частини вул. Леніна та вул. Трудової трапилася автотранспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ-2108» державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Форд Ренджер» військовий номер НОМЕР_3 , під керуванням військовослужбовця НОМЕР_4 батальйону територіальної оборони ВЧ НОМЕР_5 ОСОБА_2 . В наслідок зіткнення вищезазначених транспортних засобів водій автомобілю ВАЗ 2108 ОСОБА_3 не впорався з керуванням, виїхав на праву обочину вулиці Леніна м. Старобільськ та зштовхнувся з автомобілем марки «Шевроле Лачетті» належний ОСОБА_1 , державний номер НОМЕР_6 , припаркованим біля бару «Тет а тет». В наслідок ДТП водій автомобіля ВАЗ 2108 ОСОБА_3 отримав легкі тілесні ушкодження, а транспортний засіб механічні пошкодження. За даним фактом СВ Старобільського РВ УМВС в Луганській області 03.03.2015 року було відкрито кримінальне провадження №0000282 за ознаками складу злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 26.03.2015 року старший слідчий СВ Старобільського РВ УМВС України в Луганській області Коротун К.А. за висновком судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_3 від 19.03.2015 року, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, наявності в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.124,126 КУпАП та закрив кримінальне провадження. Винним у скоєнні ДТП, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 26.03.2015 року, винесеного слідчим СВ Старобільського РВ УМВС України в Луганській області Коротун К.А. визнаний відповідач ОСОБА_2 який порушив вимоги п.2.1 а), б), п.2.3 б), п.16.11 Правил дорожнього руху України (а.с.5). Орган досудового слідства визнав ОСОБА_2 , порушившим вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху України, у відповідності з якими: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».
У копії письмового пояснення на ім`я начальника Старобільського РВ УМВС України в Луганській області ОСОБА_2 вказав, що він визнає себе винним в даному ДТП, так як він не впевнився в безпеці свого маневру, а також пояснив, що автомобіль «Форд Ренджер» був наданий ВЧ НОМЕР_5 волонтерами та на балансі військової частини він не стоїть (а.с.7).
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 28.02.2015 року, позивач ОСОБА_1 є власником автомобілю «Chevrolet Lacetti» державний номер НОМЕР_6 (а.с.6).
В наслідок ДТП позивачу спричинена, відповідно до висновка експертного автотоварознавчого дослідження №79 від 20.04.2015 року, виконаного ТОВ «Ленкор», майнова шкода у сумі 25469,00 гривень (а.с.10-14).
Згідно заперечення та довідок наданими ВЧ НОМЕР_5 , автомобіль «Форд Ренджер» в користуванні (на балансі) військової частини не перебував. ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП дійсно проходив військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_5 на посаді головного сержанта командира 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти та повинен був знаходитися за місцем дислокації 3 мотопіхотної роти у смт. Станиця Луганська, Луганської області. Крім того за ОСОБА_2 ні якого автомобілю не значилось та ніякого дозволу ні в письмовому, ні в усному розпорядженні на пересування штатним автотранспортом ВЧ НОМЕР_5 йому ніхто не надавав (а.с.33, 49-51).
Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Вимогами ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідачем, у відповідності з вимогами цивільно-процесуального законодавства не надані докази щодо документального підтвердження відсутності у користуванні (на балансі) військової частини автомобілю «Форд Ренджер» та не наданні письмового чи усного розпорядження колишньому військовослужбовцю НОМЕР_7 ОМПБ ВЧ пп НОМЕР_5 , ОСОБА_2 дозволу на пересування штатним автотранспортом ВЧ НОМЕР_5 .
Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншім об`єктом використання, зберігання, або утримання, якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Враховуючи, що винним у ДТП визнаний ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_5 , відповідальність за завдану шкоду повинна нести військова частина - польова пошта НОМЕР_5 .
Суд вважає, що з відповідача на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріального збитку, як власнику пошкодженого автомобілю, слід стягнути 25469 грн. 00 коп.
У стягненні витрат на переміщення автомобілю позивача із м. Старобільськ до м. Сєвєродонецьк у розмірі 2044 грн. 00 коп. слід відмовити за необґрунтованістю, так як позивачем не доведена сплата вказаної суми.
При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Внаслідок ДТП позивачу ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, яка полягає в тому що на момент ДТП вона знаходилась в автомобілі, котрий стояв без руху, припаркований у спеціально відведеному для цього місці, з дотриманням вимог ПДР, та менш сприятливих умовах могла втратити здоров`я або життя, позбавлення можливості використовувати пошкоджений автомобіль та небажанням відповідача в добровільному порядку відшкодувати спричинену шкоду. Всі ці обставини порушили звичний спосіб життя позивачки та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.
На підставі викладеного, з урахування принципу справедливості та співмірності, суд вважає, що вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, у розмірі 1500 грн.
Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору при подачі позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плат, що станом з 01.01.2016 року становить 551,20 грн., але позивачем надано до суду квитанцію про сплату судового збору у сумі 375,13 грн., тому підлягає стягненню з позивача різниця у розмірі 176,07 грн.

На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України, керуючись ст.ст. 3,4 10-11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 , третя особа на боці відповідача ОСОБА_2 , третя особа на боці позивача ОСОБА_3 про стягнення шкоди від ДТП задовольнити частково.

Стягнути з військової частини - польова пошта НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду в розмірі 25469 (двадцять п`ять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок, моральну шкоду в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, а всього 26969 (двадцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , різницю не сплаченого судового збору у розмірі 176,07 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення в 10-денний строк з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.Ю. Колядов