Справа № 219/1704/16-ц
Провадження № 2/219/1456/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
судді Павленко О.М.,
за участі секретаря Кудла Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області 30.04.2008 року (актовий запис № 152). Зазначає, що одруження з відповідачем виявилось невдалим. Сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними ведення спільного господарства та сумісного проживання. Відповідач не цікавиться сімєю, не забезпечує її. Фактично сім`я розпалася, вони не підтримують шлюбних відносин з жовтня 2015 року. Сумісне життя та збереження сім`ї стали неможливими. За таких обставин примирення та подальше спільне життя суперечить їхнім інтересам. Вказує, що майно, яке було придбане під час сумісного життя, вони розділять добровільно.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливими проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.
Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30.04.2008 року. Шлюбні відносини на момент розгляду справи припинені подружжям, що підтверджується позовною заявою.
Ст. 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обовязки.
Зазначене положення конституційної норми знайшло свій подальший розвиток у Сімейному Кодексі України, відповідно до ст. 21 якого, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Вжите у цій правовій нормі слово «союз» підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.
Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України).
Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного чи психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно зі ст. 110 СК України кожен із подружжя має право на предявлення позову про розірвання шлюбу, тобто припинення шлюбних відносин.
При цьому подальше збереження шлюбу в будь-якому випадку можливе лише на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Подружжя ОСОБА_2 шлюбно-сімейні відносини не підтримує довгий час, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач відновлювати стосунки з відповідачем намірів не має, а тому суд вважає, що шлюб подружжя носить формальний характер, їх подальше спільне життя і збереження сімї неможливе. Суд розриває шлюб подружжя ОСОБА_2, оскільки між ними втрачені почуття взаємної любові та поваги.
Позивач наполягає на розірванні шлюбу, вона не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги непримирення сторін в період знаходження справи в суді, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Неповнолітня донька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде проживати з матірю.
Майнових претензій один до одного подружжя не заявляли.
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 15, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд, -
вирішив:
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 30.04.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області (актовий запис № 152).
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Єфремова».
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Суддя-

ОСОБА_3