У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ворошиловському районі м. Донецька, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області про визнання постанови протиправною, зобов'язання призначити та виплатити одноразову та щомісячну допомогу,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що призначаючи йому страхові виплати, Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька не враховано, що підприємство - роботодавець позивача ВО «Донецьквугілля» не ліквідовано, а тільки було змінено назву одного з структурних підрозділів, тому відповідачем неправильно ідентифіковано роботодавця та призначено йому страхові виплати із розрахунку місячної тарифної ставки проходчика аналогічної професії (посади) у галузі, до якої належало ліквідоване підприємство, із розрахунку 383 грн. Позивач вважає, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та враховуючи довідку від 25 вересня 2002 року № 3-185 ВО «Донецьквугілля», в якому він отримав професійне захворювання, що спричинило страховий випадок, при середньомісячній заробітній платі проходчиків в розмірі 710 грн 40 коп., він має право на страхові виплати з розрахунку зазначеної заробітної плати. Позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька від 30 вересня 2002 року № 1373, зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області призначити йому одноразову допомогу у розмірі 14 208 грн та виплатити недоплачену суму у розмірі 6 548 грн з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та 3 % річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року, призначити щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 12 грн 08 коп. та виплатити недоплачені суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та 3 % річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-Х1V, в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин, (далі Закон України № 1105) страховим випадком є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Відповідно до п. 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, в редакції на час звернення позивача за страховою виплатою (далі - Порядок), якщо на дату звернення за страховою виплатою особа, яка має у зв'язку з ушкодженням здоров'я право на отримання страхових виплат, вже не працює на виробництві, з яким пов'язана втрата працездатності, середня заробітна плата обчислюється виходячи з середньої заробітної плати відповідного працівника (на дату подання потерпілим документів медико-соціальній експертній комісії для встановлення йому ступеня втрати професійної працездатності) за тією професію (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), де працювала зазначена особа до моменту ушкодження здоров'я. У цьому разі за бажанням потерпілого середня заробітна плата для розрахунку страхових виплат може обчислюватися відповідно до положення, затвердженого правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків за погодженням з Мінпраці.

У разі коли на час звернення за страховою виплатою у потерпілого відсутня довідка про його заробітну плату у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи чи організації, страхові виплати розраховуються виходячи з діючої місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною місячною тарифною ставкою (посадовим окладом) аналогічної професії (посади), але не менш як розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом України на день виплати.

Пунктом 8 Положення про обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, затвердженого постановою правління Фону соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, від 01 листопада 2001 року № 439 чинного на час призначення позивачу страхових виплат), у разі, коли на час звернення за страховою виплатою, у потерпілого відсутня довідка про його заробітну плату у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації, страхові виплати розраховуються виходячи з діючої відповідної місячної тарифної ставки (посадового окладу) аналогічної професії (посади), у галузі до якої належало ліквідоване підприємство, установа, організація, але не менше розміру мінімальної заробітної плати на день розрахунку страхових виплат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 працював в Управлінні по монтажу, демонтажу й ремонту гірничошахтного обладнання ВО по видобутку вугілля «Донецьквугілля», яке було перейменовано в Підприємство по технічному обслуговуванню і ремонту гірничошахтного обладнання ВО по видобутку вугілля «Донецьквугілля», де і отримав професійне захворювання, а в подальшому зазначене підприємство було ліквідоване відповідно до ухвали Господарського суду від 11 квітня 2002 року та вилучене є Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька вірно призначено страхові виплати на підставі п. 12 постанови Кабінету Міністрів України № 1266 та застосовано місячну тарифну ставку прохідника згідно довідки ВО «Донецьквугілля» Міненерго України від 25 вересня 2002 року № 3-184 в розмірі 383 грн, яка мається в матеріалах страхової справи, тобто була врахована середньомісячна ставка аналогічної професії, у галузі до якої належало ліквідоване підприємство.

Крім цього, оскільки встановлено, що ДВО «Донецьквугілля» не було роботодавцем і страхувальником позивача, та не є правонаступником «Управління по монтажу, демонтажу й ремонту гірничошахтного обладнання», тому підстав враховувати дані щодо середньомісячної заробітної плати прохідника на вказаному підприємстві при призначенні страхових виплат ОСОБА_2, які наведені в листах від 26 липня 2002 року № 3-133 та від 25 вересня 2002 року № 3-185, у Фонду не було.

Оскільки Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Ворошиловському районі м. Донецька вірно призначено страхові виплати застосовуючи місячну тарифну ставку прохідника в розмірі 383 грн, тому є обґрунтованим висновком про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 про зобов'язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Маріуполі Донецької області призначити одноразову допомогу у розмірі 14 208 грн та виплатити недоплачену суму у розмірі 6 548 грн з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року, призначити щомісячну грошову суму, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку в розмірі 142 грн 08 коп. та виплатити недоплачені суми з урахуванням встановленого індексу інфляції, коефіцієнтів індексації та трьох відсотків річних за весь час прострочення виплат, починаючи з 25 липня 2002 року.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Ворошиловському районі м. Донецька, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Маріуполі Донецької області про визнання постанови протиправною, зобов'язання призначити та виплатити одноразову та щомісячну допомогу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов