Справа № 495/3322/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Корженко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/3322/16-ц

за позовом ОСОБА_1

до Широківської сільської ради

про визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В :

29.04.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Широківської сільської ради (далі по тексту - відповідач) про визнання права власності на спадкове майно (а.с.2-3).

Так, позивач просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавеці - ОСОБА_2, а саме на земельну ділянку НОМЕР_3, масив № 3, площею 5,73 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Широківської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Позивач - ОСОБА_1, в судове засідання не з'явився, але його представник - ОСОБА_3, подала до суду заяву, згідно з якою заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю (а.с.29).

Представник відповідача - Широківської СР, відзив або заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не надав та в судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового розгляду, про що свідчить наявне в матеріалах справи відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.27).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-якого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи (ч.2 ст.169 ЦПК України).

Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим 15.06.2015 року Відділом ДРАЦС Біляївського МУЮ в Одеській області, актовий запис № 772 (а.с.13).

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відкрилась спадщина, зокрема у вигляді земельної ділянки НОМЕР_3, масив № 3, площею 5,73 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Широківської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с.6).

За життя ОСОБА_2 було складено заповіт, який посвідчено спеціалістом-юрисконсультом Шабівської СР Б-Дністровського району Одеської області 29.09.2011 року та зареєстровано в реєстрі за № 438, відповідно до якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: земельну ділянку НОМЕР_3, масив № 3, площею 5,73 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Широківської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області вона заповіла - ОСОБА_1. Даний заповіт за життя ОСОБА_2 не був змінений і не скасований (а.с.12).

ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернувся до Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом.

При зверненні до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 було відмовлено та винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із тим, що спадкоємцем не було надано правовстановлюючі документи на спадкове майно та документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Рекомендовано звернутись до суду (а.с.8-9).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-2663/2005 від 11.08.2005 року за ОСОБА_2 визнано право власності на земельний пай розміром 5,73 га, який розташований на землях колишнього КСП «Прогрес» с. Широке Білгород-Дністровського району Одеської області після смерті її сестри ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-5706/2005 від 17.10.2005 року визнано сертифікат НОМЕР_4 на земельний пай розміром 5,73 у.к.га, виданий на ім'я ОСОБА_4, втраченим (а.с.11)

Однак, за твердженням позивача, 25 березня 2003 року Білгород-Дністровською РДА на ім'я ОСОБА_4 був виданий Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею5,73 га, масив № 3, ділянка НОМЕР_3, яка розташована на території Широківської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на підставі сертифікату НОМЕР_4, що зафіксовано в Акті про передачу та прийом частки (паю) в натурі від 27.02.2003 року. Державний акт зберігався в Білгород-Дністровській районній державній адміністрації і ОСОБА_4 або ОСОБА_2 не був витребуваний (а.с.6, 15).

Як стверджує позивач, з моменту набуття права власності за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 2-2663/2005 від 11.08.2005 року спадкодавеця ОСОБА_2 не зверталась до відповідних установ за отриманням правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку у зв'язку з важкою хворобою.

Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною позовною заявою про визнання права власності у порядку спадкування.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто (ст.ст. 1233, 1234 ЦК України).

Частинами 2, 4 статті 1236 Цивільного кодексу України встановлено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (ч.1 ст.1248 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем ОСОБА_2 (померлої ІНФОРМАЦІЯ_2) за заповітом, який претендує на спадщину є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Широківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1233, 1236, 1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Широківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавеці - ОСОБА_2, а саме на земельну ділянку НОМЕР_3, масив № 3, площею 5,73 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Широківської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко