Справа № 128/1960/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.

при секретарі: Шевнюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Пултівецької сільської ради Вінницького району Вінницької області та ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 23 грудня 1992 року у віці 52 років померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом серії І-АМ № 124528 про смерть, виданого виконавчим комітетом Пултівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 39. Після смерті ОСОБА_3 залишилась спадщина у вигляді одного цілого житлового будинку, з господарськими прибудовами, що розташовані по вул. Гагаріна, 19, в с. Лисянка, Жмеринського району, Вінницької області. Згідно зазначеного свідоцтва про право особистої власності, один цілий житловий будинок по вул. Гагаріна, 19, в с. Лисянка, Жмеринського району, Вінницької обл., дійсно належав на праві особистої власності ОСОБА_3. Із спадкодавцем позивач спільно та постійно проживав, із реєстрацією місця свого проживання, однією сім'єю до смерті, а також на момент відкриття спадщини станом на 23 грудня 1992 року. Спадкоємцем по закону майна покійної крім позивача є її рідний син ОСОБА_2, про те, він спадщину не приймав, та на неї не претендує, до нотаріуса за її прийняттям не звертався, дії які були б направлені на її фактичне прийняття не вчиняв, і не заперечує проти її прийняття позивачем ОСОБА_1 Інших спадкоємців майна покійної не має. Позивачем було прийнято спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, в тому числі, розпорядився речами померлої, в березні 1993 року зробив поточний ремонт будинку, що належав спадкодавцю на праві власності, а також здійснення догляду за будинком. Із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини позивач не звертався, оскільки вважав достатньою підставою фактичне прийняття спадщини.

З огляду на вищевикладене позивач звернувсь з даним позовом до суду, яким просить встановити факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті

23.12.1992 року ОСОБА_3, а саме, одного цілого житлового будинку та господарських прибудов, розташованих по вул. Гагаріна. 19. в с. Лисянка, Вінницького району Вінницької області; - визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування по закону на спадкове майно у вигляді одного цілого житлового будинку та господарських прибудов, що розташовані по вул. Гагаріна, 19, в с. Лисянка, Вінницького району, Вінницької обл., і який належав на праві особистої власності ОСОБА_3, що померла 23.12.1992 року.

В судове засідання сторони не зявились, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача, в особі Пултівецького сільського голови ОСОБА_5 - не заперечує щодо задоволення даних позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 також, щодо задоволення даних позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

23 грудня 1992 року помер спадкодавець ОСОБА_3 в с. Лисянка Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 124528 від 03.05.2001 виданого повторно виконкомом Пултівецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с. 21).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з вигляді одного цілого житлового будинку, з господарськими прибудовами, що розташовані по вул. Гагаріна, 19, в с. Лисянка, Жмеринського району, Вінницької області (а.с. 5-16).

Згідно свідоцтва про право особистої власності № 4 від 04.11.1993 року, один цілий житловий будинок по вул. Гагаріна, 19, в с. Лисянка, Жмеринського району, Вінницької обл., дійсно належав на праві особистої власності ОСОБА_3 (а.с.17-19).

Згідно довідки № 267 від 08.05.2001 року виданою виконкомом Пултівецької сільської Жмеринського району Вінницької області, про те, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є син померлої ОСОБА_2 та пасинок ОСОБА_1

15.05.2003 р. Верховною Радою України рішенням № 816 - IV було змінено підпорядкування (зміна адміністративного входження), внаслідок чого Пултівецьку сільську раду з селами Пултівці, Красне, Лисянка Жмеринського району було передано до складу Вінницькою району Вінницької області. Інших спадкоємців не має. Заповіт не вчинявся.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За ст. 549 ЦК УРСР 1963 р., як рівнозначні в юридичному розумінні розглядалися два способи прийняття спадщини: фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. При цьому, під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь - а спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані.

Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004р., допускається фактичний вступ у володіння спадщиною.

Таким чином, у відповідності до вимог даної статті, а також враховуючи той факт, що позивач, на час відкриття спадщини, проживав разом зі спадкодавцем в будинку по вказаній вище адресі, тому є всі піде вважати, що він є єдиним спадкоємцем по закону, фактично прийнявшим спадщину, у вигляді житло будинку по вул. Гагаріна, 19, в с. Лисянка, Вінницького району, Вінницької обл., і яка відкрилась після смерті 23.12.1992 року ОСОБА_3.

Оскільки, при розгляді даної цивільної справи знайшов своє підтвердження факт того, що позивач по справі ОСОБА_1 проживав однією сімєю зі спадкодавцем ОСОБА_3, на день смерті ОСОБА_3 - 23.12.1992 року, фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, шляхом вступу в управління спадковим майном, а встановлення його має юридичне значення для позивача ОСОБА_1, то з метою забезпечення реалізації його прав, які підлягають судовому захисту, суд вважає за необхідне встановити факт родинних відносин, про який просить позивач.

Так, судом встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

За ст. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном;

За ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення.

За 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вищевикладене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

Стягнення судових витрат позивач не вимагає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 158, 174, 197, 212 215, 256 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, спадщини після смерті

23.12.1992 року ОСОБА_3, а саме, одного цілого житлового будинку та господарських прибудов, розташованих по вул. Гагаріна. 19. в с. Лисянка, Вінницького району Вінницької області.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування по закону на спадкове майно у вигляді одного цілого житлового будинку та господарських прибудов, що розташовані по вул. Гагаріна, 19, в с. Лисянка, Вінницького району, Вінницької обл., і який належав на праві особистої власності ОСОБА_3, що померла 23.12.1992 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: