Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/5643/15 Головуючий у 1 інстанції: Курбатова О.М.
Провадження № 22-ц/778/1942/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Маловічко С.В.

суддів Савченко О.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2016 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP61161096 від 31.10.2006 року у розмірі 37 143,47 грн. та судових витрат у розмірі 1218 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність у зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.10.2006р. між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК»,

правонаступником якого виступає ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», було укладено кредитний договір № DNH4KP61161096, відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 6 120,81 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2008 року.

Позичальник протягом дії кредитного договору неналежним чином виконував його умови щодо здійснення щомісячних платежів, тому у нього утворилась заборгованість, яка станом на 27.09.2013р. склала 79 015,61 грн., у зв»язку з чим банк у жовтні 2013р. звернувся до суду з позовом про її солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ПАТ «Акцент-Банк» як поручителя.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2013р. з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стягнута заборгованість за кредитним договором № DNH4KP61161096 від 31.10.2006р. у розмірі 69 015,61 грн. та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ПАТ «АкцентБанк» на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму 10 000 грн., а всього заборгованість у сумі 79 015, 61 грн., яка утворилась станом на 27.09.2013р.

Враховуючи, що стягнута вказаним рішенням суду сума заборгованості боржником ОСОБА_4 не була погашена, ОСОБА_3, здійснивши подальше нарахування відсотків, пені та штрафів, звернувся з новим позовом до відповідача про стягнення заборгованості за період з 28.09.2013р. по 18.09.2015р. в загальній сумі 34 898,54 грн. та нарахованих за цей період штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1 744,93 грн. ( процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позову банку, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням суду вже була стягнута заборгованість відповідача на користь банку за цим же кредитним договором у зв»язку з чим правовідносини між сторонами припинились, а у банку виникає лише право на застосування відповідальності у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, про яку банком позовних вимог заявлено у цій справі не було.

Проте повністю погодитись з цими висновками суду колегія не може з огляду на те, що вони не узгоджуються з матеріалами справи та суперечать нормам матеріального права.

Так, відповідно до положень ч. 1, 2 статті 1050 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктами 3.2.3, 3.2.7, 3.2.9 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», «Стандарт»), які є невід»ємною частиною кредитного договору, передбачено, що позичальник зобов»язався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1, 4.2 даних Умов, повну сплату яких здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду та неустойку (штраф, пеню); повністю повернути кредит до дати, зазначеної в заяві до 31.10.2008р.

Відповідно до п. 4.1 Умов за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах і заяві.

За пунктом 4.4 Умов нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом 360 днів у році; відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включено; дата погашення кредиту в розрахунок не включається; повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту.

Згідно з пунктами 5.1, 5.3, 5.5 Умов при порушенні позичальником будь-якого із зобов»язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 цих Умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки платежу; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості; терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Отже, як вищенаведеними нормами матеріального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, так і умовами кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються до дня фактичного повного погашення кредиту (його тіла).

З наданих банком постанов державних виконавців вбачається, що рішення Індустріального суду м. Дніпропетровська від 13.12.2013р. звернуто до примусового виконання, але до теперішнього часу не виконано.

З пояснень відповідача ОСОБА_4 слідує, що він вказане рішення виконав частково у сумі до 800 грн., оскільки є безробітним та не має доходу.

Таким чином, зважаючи на те, що кредит до теперішнього часу не погашено, то банк у відповідності до вимог ст.ст. 1048, 1054 ЦК України та згідно з п. 4.4 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які є складовою кредитного договору, обґрунтовано продовжив нарахування відсотків на суму заборгованості за непогашеним кредитом у розмірі 5099,34 грн. за подальший період, розмір яких станом на 18.09.2015р. становить 7 620,01 грн., та які підлягають стягненню на користь банку за цим позовом.

Також враховуючи, що вказані відсотки нараховувались банком, але погашення за ними не здійснювалось відповідачем, банк у відповідності до вимог 5.1 Умов надання споживчого кредиту нарахував пеню у розмірі 32 244,66 грн.

Проте колегія вважає, що вказаний розмір пені істотно перевищує суму основного боргу, якою є сума нарахованих відсотків у розмірі 7 620,01 грн. При цьому, колегія не бере до уваги вже стягнуту судом суму основного боргу 31 816,37 грн., оскільки на неї вже нарахована та стягнута пеня за неналежне виконання цього зобов»язання у сумі 42 960,40 грн.

Беручи до уваги, що банк за цим кредитним договором здебільшого покрив свої збитки за рахунок вже стягнутої судовим рішенням неустойки у сумі 54 199,24 грн., а також враховуючи, що нарахована за період з 28.09.2013р. по 18.09.2015р. сума пені у розмірі 32 244,66 грн. майже в 4 рази перевищує суму заборгованості за нарахованими за цей же період процентами, колегія вважає за необхідне у відповідності до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір пені до 500 грн.

Що стосується штрафів, то колегія не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, але з інших підстав, ніж відмовлено судом першої інстанції.

Так, відповідачу банком були нараховані штрафи: фіксована частина 500 грн. та процентна складова 1 744,93 грн. за порушення подальшої сплати відсотків за договором, нарахованих на непогашене тіло кредиту.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється за кожен день прострочення виконання ( частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення.

Умовами договору, а саме пунктом 5.1 Умов надання споживчого кредиту передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час пунктом 5.3 Умов надання споживчого кредиту сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за таке порушення як затримка здійснення платежів більше, ніж на 30 днів.

Враховуючи вищевказані обставини та вимоги ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення у вигляді порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому ці позовні вимоги банку колегія вважає необґрунтованими та, враховуючи, що пеня починає застосовуватись з першого дня затримки сплати чергового платежу, тобто першою, порівняно зі штрафом, який носить одноразовий характер та нараховується через 30 днів з дня вчинення порушення, колегія вважає за необхідне відмовити у стягнення штрафів як подвійної відповідальності.

Беручи до уваги всі вищезазначені обставини, колегія у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує оскаржуване банком рішення суду та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову банку.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України на користь банку у зв»язку з частковим задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача судовий збір у сумі, пропорційній до задоволених вимог: за подання позову до суду першої інстанції в сумі 266,27 грн., за подання апеляційної скарги 292,90 грн., а разом 559,17 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ ПРИВАТБАНК.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором № DNH4KP61161096 від 31.10.2006 року за період з 28.09.2013р. по 18.09.2015р. в сумі 8 120 ( вісім тисяч сто двадцять) гривень 01 копійку, яка складається із заборгованості по відсоткам у сумі 7 620 ( сім тисяч шістсот двадцять) гривень 01 коп. та пені в сумі 500 (п»ятьсот) гривень.

В іншій частині позову відмовити з інших правових підстав.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ПРИВАТБАНКУ судовий збір в сумі 559 ( п»ятсот п»ятдесят дев»ять) гривень 17 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Маловічко С.В.

Судді: Савченко О.В.

ОСОБА_2