Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/6783/15 Головуючий у 1 інстанції Фунжий О.А.
Номер провадження 22-ц/778/4229/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2016 року у справі за позовами Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки; Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовах зазначало, що 22 серпня 2008 р. між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 35 000,00 доларів США зі сплатою 11,9% річних на строк до 22 серпня 2038 р. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором ОСОБА_3 на підставі договору іпотеки від 22 серпня 2008 р. передала банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 / Магара, 2 в м. Запоріжжі. Виконання позичальником зобовязань за кредитним договором також забезпечено порукою відповідача ОСОБА_4 за договором поруки від 22 серпня 2008 р. Додатковими договорами від 28 липня 2009 р. сторони змінили відсоткову ставку за відповідні періоди строку дії договору та узгодили підвищення відсоткової ставки за порушення позичальником виконання зобовязань за кредитним договором.

25 травня 2012 р. між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким перший відступив другому права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, у т.ч. за вказаним кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_3 свої обовязки за кредитним договором не виконує, в звязку з чим станом на 28 липня 2015 р. виникла заборгованість на суму 794 707,08 грн., у тому числі: 742 021,92 грн. за кредитом, 52 685,16 грн. за відсотками. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з поручителя ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у зазначеній сумі, в рахунок погашення вказаної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на зазначену квартиру.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2016 року у задоволені позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. У задоволені позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_1 / Магара, 2 в м. Запоріжжі, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0710/0808/45-038, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 35 000,00 доларів США зі сплатою 11,9 % річних строком до 22.08.2038 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором цього ж дня між сторонами було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку банку квартиру №24 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Радгоспна,30/Магара/2.

Також, з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором 22.08.2008 р. між банком, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, відповідно до якого останній виступив поручителем.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, у тому числі і за кредитним договором №0710/0808/45-038.

Згідно з розрахунку позивача, заборгованість за кредитним договором станом на 28.07.2015р. складає 794 707,08 грн., з яких 742 021,92 грн. тіло кредиту, 52 685,16 грн. відсотки.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 181 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, обґрунтовано виходив з того, що банк не надав доказів про заборгованість, які б підтверджували виникнення у позивача право звернення на предмет іпотеки та стягнення боргу з поручителя.

Колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно умов договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки як у судовому порядку так і шляхом позасудового врегулювання. Положенням договору іпотеки передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку", отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя в порядку встановленому Законом України "Про іпотеку".

Пункт 11 Договору іпотеки передбачає, що при неналежному виконанні умов основного зобов'язання, допущенні прострочки та комісій іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки, при цьому надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень зобов'язань, у не менше ніж 30-денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання даної вимоги. Якщо протягом цього строку вимога залишається без задоволення, іпотекодержатель може здійснити таке звернення відповідно до умов цього договору.

Позивач надав суду лист-вимогу від 26.08.2015р., адресований ОСОБА_3 та досудову-вимогу від 26.08.2015р., адресовану ОСОБА_4, в яких зазначає про наявність заборгованості за кредитним договором станом на 28.07.2015р. у розмірі 2 286,42 дол. США і яку просить погасити протягом 30 днів. Вимоги щодо дострокового погашення всієї заборгованості лист-вимога та досудова-вимога не містить. У разі не погашення в 30-денний строк боргу у розмірі 2 286,42 дол. США, банк набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки або звернутися з вимогою дострокового погашення боргу (т.1 а.с. 26, т.2 а.с. 27).

З наданого відповідачем ОСОБА_3 меморіального ордеру від 18.09.2015р. вбачається погашення боргу за кредитним договором в розмірі 3 050,00 дол. США (т.1 а.с. 127). Згідно довідки тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» від 23.09.2015р. заборгованість за кредитним договором станом на 23.09.2015р. відсутня (т.1 а.с. 126).

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 виконала лист-вимогу про погашення поточної заборгованості в передбачений 30-денний строк, а тому у позивача відсутні підстави для звернення стягнення не предмет іпотеки та стягнення боргу з поручителя.

Відтак суд першої інстанції дійшов правильних висновків про ненадання позивачем документів, які підтверджують наявність випадків, з якими пов`язується момент виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки .

Крім цього, позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених прав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у Постанові "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року № 5, у пункті 38 вказано, що у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України "Про іпотеку"), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст.39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.303,304,307, 308, 313 - 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 березня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: