Провадження № 2-о/161/364/16
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської областіу складі: головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

народних засідателів: Балюк Т.Р., Смирнової Н.О.

при секретарі Турук І.Р.

з участю : прокурора Іванісік Т.С.

представника заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

особи щодо якої вирішується питання

про госпіталізацію ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 міста Луцька про госпіталізацію недієздатної особи до психіатричного закладу,-

В С Т А Н О В И В:

Волинська обласна психіатрична лікарня № 1 міста Луцька звернулась до суду з заявою про госпіталізацію недієздатного ОСОБА_3, 1962 року народження, жителя АДРЕСА_1 до психіатричного закладу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3, 1962 року народження, житель АДРЕСА_1, 15.11.2016 року був доставлений до лікарні за направленням дільничного психіатра у супроводі матері, яка є його опікуном, у зв'язку з погіршенням психічного стану. За даними медичної карти амбулаторного хворого № 71206, медичної карти стаціонарного хворого № 3352, направлення дільничного психіатра ОСОБА_4 від 15.11.2016 року та заяви ОСОБА_2 від 15.11.2016 року вбачається, що спадковість у хворого обтяжена, психічні порушення відзначаються з 1991 року. Неодноразово лікувався стаціонарно в лікарні з діагнозом параноїдна шизофренія. Останній раз лікувався з 11.06.2015 року по 05.10.2015 року.

Згідно висновку комісії лікарів психіатрів від 16.11.2016 року ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, з вираженим емоційно-вольовим дефектом, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару.

У заяві вказується також, що рішенням Луцького міського суду від 13.10.2000 року ОСОБА_3 визнано недієздатним та рішенням виконавчого комітету Луцького міської ради від 26.10.2000 року його опікуном призначено матір ОСОБА_2.

На підставі викладеного просить продовжити лікування недієздатного ОСОБА_3, 1962 року народження, жителя АДРЕСА_1 у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 міста Луцька строком до 6 місяців.

В судовому засіданні представник психіатричного закладу, лікар-психіатр відділення № 3 ОСОБА_1 заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд заяву задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію недієздатного ОСОБА_3 до психіатричного закладу.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

З пояснень сторін, матеріалів справи встановлено, що рішенням Луцького міського суду від 10.10.2000 року ОСОБА_3 був визнаний недієздатним та рішенням виконавчого комітету Луцького міської ради від 26.10.2000 року його опікуном призначено матір ОСОБА_2 (а.с.7, 8).

Згідно висновку комісії лікарів психіатрів №1224 від 16.11.2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, житель АДРЕСА_1 оглянутий у відділенні №3 ВОПЛ №1 м. Луцька, де знаходиться на стаціонарному лікуванні з 15.11.2016 року. З наявної медичної документації : медичної карти амбулаторного хворого № 71206, медичної карти стаціонарного хворого № 3352, направлення дільничного психіатра ОСОБА_4 від 15.11.2016 року та заяви ОСОБА_2 від 15.11.2016 року відомо, що спадковість обтяжена. Являється інвалідом ІІ групи за психічним захворюванням довічно. Проживає самостійно під наглядом матері, яка є його опікуном. Схильний до алкоголізму. Психічні розлади з 1991 року. На диспансерному обліку з 1992 року. В анамнезі відмічаються соціально-небезпечні вчинки. У 2000-2002 роках проходив примусове лікування за нанесення тілесних ушкоджень. Неодноразово лікувався стаціонарно. Останній раз з 11.06.2015 року по 05.10.2015 року. Виписаний з діагнозом «параноїдна шизофренія». Після виписки проживав вдома. Підтримуюче лікування приймати відмовився. Виходячи з даних анамнезу та об'єктивного стану, ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він не в змозі задовольнити свої основні потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с.4).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Таким чином, на основі викладеного, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та продовжити госпіталізацію ОСОБА_3, 1962 року народження, у психіатричному закладі - Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 міста Луцька строком до 6 місяців.

На підставі Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст. ст. 8,10,11,57-60, 212-215,279-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Продовжити строк госпіталізації недієздатного ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя АДРЕСА_1 у психіатричному закладі - Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 міста Луцька строком до 6 (шести) місяців.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення про задоволення заяви про продовження строку госпіталізації до психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк

Народні засідателі : Балюк Т.Р.

Смирнова Н.О.