Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/891/16 Головуючий у суді І-ї інст ОСОБА_1
Доповідач Суржик М. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

09.06.2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого : судді Суржика М.М.,

суддів : Черненко В.В., Чорнобривець О.С.,

при секретарі Гусак А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції про визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

Зазначила, що відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку вона являється власником земельних ділянок площею 4,68 га., та площею 4,29 га, що розташовані на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Дані земельні ділянки перебувають у користуванні ОСОБА_4, але договори оренди вона не підписувала, будь-яких доручень щодо їх підписання іншим особам не надавала. Тому, посилаючись на ст. 203 ЦК України просила суд визнати недійсними договори оренди земельної ділянки, площею 4,29 га, кадастровий номер 35231.81600:02:000:0885 укладений 05.04.2013 року між нею та ОСОБА_4, який зареєстрований Реєстраційною службою Маловисківського РУЮ 04.11.2013 року, номер запису про інше речове право 3217314, та скасування його державної реєстрації, та договір оренди земельної ділянки, площею 4,68 га, кадастровий номер :02:000:0886 укладений 05.04.2013 року між нею та ОСОБА_4, який зареєстрований Реєстраційною службою Маловисківського РУЮ 04.11.2013 року, номер запису про інше речове право 3218945, та скасування їх державну реєстрацію, зобов"язати ОСОБА_4 звільнити та повернути шляхом складення акту прийому-передачі їй земельні ділянки, стягнути з ОСОБА_4 на її користь плату за користування землею за 2013-2015 роки включно в сумі 16785 грн..

Рішенням суду в позові відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду в скарзі апелянт зазначив, що при постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просила рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 13 Закону України " Про оренду землі" договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов"язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобов"язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За положеннями ч.1 ст. 14 Закону України " Про оренду землі" договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами).

Договір оренди землі може бути визнано в судовому порядку недійсним з підстав, встановлених ст. 215 ЦК України та ч.2 ст. 15 Закону України " Про оренду землі". Так відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Колегією суддів на підставі досліджених доказів встановлено, що з оспорюваного договору вбачається, що 05.04.2013 року між сторонами укладено договір оренди землі про передачу в оренду земельної ділянки загальною площею 4,29 га, належну ОСОБА_3, згідно державного акту на права приватної власності на землю серія КР № 039900, кадастровий номер :02:000:0885, що розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, строком дії до 31.12.2018 року. Даний договір зареєстровано 04.11.2013 року за номером 7555994 Реєстраційною службою Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області.

Крім того, з оспорюваного договору вбачається, що 05.04.2013 року між сторонами укладено договір оренди землі про передачу в оренду земельної ділянки загальною площею 4,6798 га, належну ОСОБА_3, згідно державного акту на права приватної власності на землю серія КР № 090566, кадастровий номер :02:000:0886, що розташована на території Злинської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, строком дії на 5 років. Даний договір зареєстровано 04.11.2013 року за номером 7271552 Реєстраційною службою Маловисківського районного управління юстиції Кіровоградської області.

Позивач заперечує щодо її підпису на оспорюваних договорах і зазначає, що між нею та відповідачем була укладена усна домовленість про використання її земельних ділянок відповідачем.

Відмовляючи в позові суд 1-ої інстанції зазначив, що позивач не надала належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Згідно вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом ; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ої інстанції порушені зазначені вимоги ЦПК України.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, ; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі ; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір ; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи представником позивача неодноразово наголошувалось на тому, що в рамках кримінального провадження слідчим Маловисківського РВ УМВС України в Кіровоградській області призначена та проведена експертом почеркознавча експертиза, висновки якої свідчать про те, що позивач договори не підписувала.

Згідно вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом

Однак суд не сприяв всебічному та повному зясуванню обставин справи відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, не зважив на зазначену позивачкою обставину та залишив її поза увагою, і таким чином не надав оцінку цим обставинам.

Відповідно до наданого позивачкою експертного висновку проведеної в рамках кримінального провадження судово-почеркознавчої експертизи від 05 березня 2015 року за № 537 (ще до звернення позивачкою до суду з цим позовом) , підписи від імені ОСОБА_3 у графі *Підписи сторін. Орендодавець* на звороті двох договорів оренди землі від 05 квітня 2016 року виконані не самою ОСОБА_3.

Представник відповідача заперечує щодо належності та допустимості цього доказу, посилаючись на те, що у висновку експерта немає посилання на те, що досліджуються саме оспорювані позивачкою договори і цей доказ не досліджувався в суді 1-ої інстанції.

Колегія суддів вважає цей доказ належним та допустимим, який підтверджує доводи позивачки про те, що вона не підписувала оспорювані договори.

Позивачка пояснила, що ніяких договорів з відповідачем не укладала, на що представник відповідача не зміг надати суду інші договори, які укладені саме 05 квітня 2015 року.

Тому такі заперечення відповідача колегія суддів вважає необґрунтованими.

Щодо доводів відповідача стосовно не дослідження суд 1-ої інстанції цього доказу, то колегія суддів вже зазначала про порушення судом вимог ч.4 ст.10 ЦПК України.

Стосовно позовних вимог про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, то колегія суддів зазначає, що визнання договору недійсним захищає права позивачки на вільне володіння та користування земельними ділянками. У випадку порушення її прав вона може звернутись із позовом про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками. Тому позов в цій частині є безпідставним.

Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача орендну плату за використання землі за 2013-2015 роки в сумі 16785.36 грн..

Колегія суддів вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки між сторонами договірні відносини відсутні, що позбавляє позивачку права вимагати від відповідача виконання зобовязань за договорами , які визнано недійсними.

Тому колегія суддів вважає, що позов в частині повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що рішення суду підлягає скасуванню, а позов задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, колегія суддів розподіляє судові витрати, виходячи з наступного.

При подачі позову відповідно до вимог Закону України *Про судовий збір*, який діяв на час звернення позивача до суду, позивачу необхідно було сплатити за три позовні вимоги немайнового характеру по 243.60 грн. за кожну.

Позичав понесла судові витрати, а саме : 243.60 грн. при подачі позову, 121.80 грн. при подачі апеляційної скарги.

Таким чином, виходячи з пропорційності задоволених вимог, колегія суддів покладає на відповідача судові витрати, які складаються з : 243.60 грн. при подачі позову та 121.80 грн. при подачі апеляційної скарги позивачем.

Керуючись ст.ст.303,307, 309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2015 року в частині позову про визнання недійсними договорів оренди землі скасувати.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору оренди землі, повернення земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі задовольнити частково.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 4,29 га, кадастровий номер 35231.81600:02:000:0885 укладений 05.04.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який зареєстрований Реєстраційною службою Маловисківського РУЮ 04.11.2013 року, номер запису про інше речове право 3217314.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 4,68 га, кадастровий номер :02:000:0886 укладений 05.04.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який зареєстрований Реєстраційною службою Маловисківського РУЮ 04.11.2013 року, номер запису про інше речове право 3218945.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений нею судовий збір в сумі 365 (триста шістдесят пять) грн.. 40коп..

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді