АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3789/16 Головуючий 1 інстанції: Ульяніч І.В.
Справа № 645/9044/15-ц Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії - Кружиліної О.А., Хорошевського О.М.

за участю секретаря - Брулевича В.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 березня 2016 року

за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Малахова Галина Іванівна про визнання договору поділу нерухомого майна недійсним, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 березня 2016 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним договір поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності від 10.07.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, посвідчений ПН ХМНО ХО Малаховою Г.І., реєстр № 1245.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 судовий збір на користь держави по 243,60 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказують на те, що жодні права, свободи та інтереси ОСОБА_5 спірним договором не порушені.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що договір поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності від 10.07.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, є недійсним, оскільки на час укладення договору поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, відповідач ОСОБА_3 не мала права власності на нежитлову будівлю літ. «П-1», тому договір не відповідає чинному законодавству та порушує права позивача на спірне майно

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції і згідно з п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення і ухвалює нове з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 27.10.2008 року на праві власності належало нежитлова будівля (торгівельний павільйон) літ. «О-1», площею 169, 2 кв.м. по АДРЕСА_1

Згідно з рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.07.2012 року за ОСОБА_3 було визнано право власності на нежитлову будівлю літ. «П-1» загальною площею 490,1.м., що знаходиться на вищезазначеною адресою.

? частина належних ОСОБА_3 приміщень була продана ОСОБА_8, про що укладено договір купівлі-продажу від 12 березня 2013 року.

10 липня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 укладено нотаріально посвідчений договір поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, в якому зазначено які приміщення в натурі належать кожному з співвласників.

Вказаний договір позивач просить визнати недійсним з посиланням на те, що він був укладений у той час коли відповідач ОСОБА_3 не мала права власності на нежитлову будівлю літ. «П-1» загальною площею 490,1.м., що знаходиться по АДРЕСА_1, так як 09 липня 2014 року рішенням апеляційного суду Харківської області було скасовано рішення Фрунзенського районного суду про визнання права власності на самочинне будівництво та відмовлено ОСОБА_3 у задоволені позову.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положення, аналогічні статті. 3 ЦПК України, містяться в ст.. 15 ЦК України.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу шляхом визнання правочину недійсним.

За правилами ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину не встановлена законом , але одна із сторін або заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах., встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним

Визнаючи спірний договір недійсним, суд послався на те, що на час укладення договору поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, відповідач ОСОБА_3 не мала права власності на нежитлову будівлю літ. «П-1», тому договір не відповідає чинному законодавству та порушує права позивача на спірне майно. Судом першої інстанції не встановлено, яке саме право позивача на спірне майно порушено.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу на праві власності належала нежитлова будівля літ. «О-1», площею 169, 2 кв.м. по АДРЕСА_1, яка знесена, що підтверджується довідкою КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації та актом поточних змін від 08.02.2011 року, в якому зазначено, що приміщення літ. «О-1» знесено, збудовано літ. «П-1» (т.2 а.с11,12)

Предметом договору поділу нерухомого майна від 10 липня 2014 року укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 є приміщення літ «П-1».

Права власності на вказані приміщення позивач не має.

ОСОБА_5 звертався до суду з позовом про визнання зам ним права власності на нежитлову будівлю літ «П-1» по пр.. Московському 144 в м. Харкові.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08 грудня 2014 року у задоволені позову позивачу відмовлено (т.2 а.с. 13-17).

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд вказаного рішення за нововиявленими обставинами господарським судом також відмовлено (т.2 а.с. 18-23).

Право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля, у позивача відсутнє, оскільки, як було встановлено в судовому засіданні і не заперечується представником позивача, з 2007 року по 2013 рік земельна ділянка перебувала у користуванні на підставі договору оренди у ТОВ «Нордекс-1», у якого позивач купив нежитлову будівлю літ. «О-1», площею 169, 2 кв.м. по АДРЕСА_1 в м. Харкові, а з 2015 року земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_3.

Наведені обставини свідчать про те, що позивач не довів, що укладанням договору поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності від 10.07.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 посвідчений ПН ХМНО ХО Малаховою Г.І., реєстр № 1245 порушується його право, оскільки захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право, свободи чи інтереси.

Укладання оспорюваного договору, в той час коли ОСОБА_3 не мала права власності на нежитлову будівлю, само по собі не є підставою для визнання цього договору недійсним без доведеності права позивача на спірне майно та порушення цим договором його прав.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач не довів свій позов.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п.2 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22 березня 2016 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_5 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії