АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/2410/16 Головуючий у першій інстанції Ігнатенко О.Й.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Базіль Л.В.

суддів: Прокопчук Л.П.

Полікарпової О.М.

Секретар Давиденко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «Профі-Аудит» про стягнення заборгованості пов'язаної із невиплатою частини заробітної плати

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 14.03.2000 року вона працювала на посаді директора в Товаристві з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «Профі-Аудит». 31.05.2013 року її було звільнено із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), згідно до наказу від 07.05.2013 року за № 12. Проте, при звільненні з нею не був проведений розрахунок у повному обсязі, а саме не виплачена компенсація за 20 календарних днів невикористаної відпустки як одинокій матері за період 2012-2013 років. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію за невикористану частину відпустки у сумі 2961,33 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, не надала документів, що підтверджують її право на соціальну відпустку як матері, що виховує дитину одна, тому вважав, що у відповідача не виникло обов'язку щодо виплати компенсації за невикористані дні такої відпустки при звільненні позивача.

Проте, з таким висновком суду, погодитись не можна виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 14.03.2000 року по 31.05.2013 року перебувала в трудових відносинах із відповідачем, а саме працювала на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «Профі-Аудит».

31 травня 2013 року на підставі ст. 38 КЗПП України (за власним бажанням) позивачка була звільнена із займаної посади.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка має неповнолітню доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, батько якої ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Той факт, що позивачка після смерті чоловіка протягом 2012-2013 років виховувала дитину одна, без участі батька, відповідачем в судовому засіданні не заперечувався.

15.07.2016 року та 22.09.2016 року позивачка зверталася до відповідача в письмовій формі з листами-вимогами, в яких просила нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану додаткову відпустку тривалістю 10 днів у розмірі 2961,33 грн., як матері, що виховує дитину одна, однак такі звернення відповідачем залишені без задоволення.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Відповідно до положень ст. 19 «Про відпустки» передбачено право одинокої матері, батька, який виховує дитину без матері, на щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів.

Пунктом 5 ч.13 ст.10 цього ж Закону визначено одиноку матір як таку, яка виховує дитину без батька.

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що одинокою матір'ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред'явити матері, яка виховує дитину без батька, для отримання додаткової соціальної відпустки.

Відтак, для підтвердження права на зазначену відпустку в цьому випадку роботодавцю має бути пред'явлений будь-який офіційно складений, оформлений та засвідчений в установленому порядку документ, у якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини.

Враховуючи викладені вище обставини та вимоги діючого законодавства, колегія суддів вважає, що оскільки ОСОБА_4, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем мала статус одинокої матері, а отже мала право на додаткову щорічну відпустку у відповідності до ст.19 Закону України "Про відпустки", однак не використала її, тому відповідач згідно зі ст.116 КЗпП України зобов'язаний був виплатити позивачці компенсацію за невикористані дні такої відпустки при її звільненні.

Розрахунок компенсації за невикористані дні додаткової відпустки наданий позивачем в розмірі 2961,33 грн., не спростований відповідачем та відповідає порядку розрахунку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 N 100.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо законності та обгрунтованості, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду у справі скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позових вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За таких обставин, враховуючи положення п. 2 та 6 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI з послідуючими змінами станом на 01 вересня 2015 року, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1157,50 грн, виходячи з розрахунку: (551,2 грн за подання позовної заяви), (551,2 х 110 % = 606,32 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 , 316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 листопада 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Аудиторська фірма «Профі - Аудит» на користь ОСОБА_4 2961 грн. 33 коп. компенсації за невикористану додаткову відпустку та 1157,50 грн. судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.В Базіль

Судді: Л.П Прокопчук

О.М Полікарпова