Єдиний унікальний номер 725/1494/16-ц
Номер провадження 2/725/308/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Томко І.Д.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом керівника Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, ОСОБА_3, про накладення заборони на відчуження майна,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року керівник Чернівецької місцевої прокуратури в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 звернувся до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказував, що в ході опрацювання інформації Служби у справах дітей Чернівецької міської ради щодо стану захищеності соціальних, зокрема житлових прав дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.11.2008 року ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.03.2009 року №212/6 неповнолітній ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, а відповідно до розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 13.03.2009 року №118р неповнолітня ОСОБА_1 проживає разом із ОСОБА_3, якого призначено опікуном дитини.

Крім того, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 липня 2010 року також по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було позбавлено батьківських прав і її мати ОСОБА_2

Не зважаючи на те, що дитина на даний час проживає разом із опікуном, до позбавлення її батьків батьківських прав, вона проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, де проживала до її відібрання у матері.

При цьому, відповідно до інформаційної довідки від 05.02.2016 року №52734200 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужування об'єктів нерухомого майна, квартира, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1, на праві приватної власності належить ОСОБА_2

Вказуючи на те, що під час позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, питання про накладення заборони на відчуження житла, право на користування яким належить неповнолітній ОСОБА_1, судом не вирішувалось, з метою захисту житлових прав неповнолітньої ОСОБА_1, позбавленої батьківського піклування, просив позов задовольнити та накласти заборону на відчуження вищевказаної квартири.

Прокурор у судовому засіданні поданий позов підтримав у повному обсязі, просив про його задоволення.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, від неї через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову, а також просила розгляд справи провести у її відсутності.

Представник Служби у справах дітей ЧМР у судовому засіданні з не заперечував проти задоволення позову.

Третя особа - ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Крім того вказав, що проти задоволення позову не заперечує, просив його задовольнити.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, за змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13.11.2008 року ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, а рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08.07.2010 року було позбавлено й мати дитини ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 13).

В подальшому, як встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 24.03.2009 року №212/6 неповнолітній ОСОБА_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 9), а відповідно до розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області від 13.03.2009 року №118р неповнолітня ОСОБА_1 проживає разом із ОСОБА_3, якого призначено опікуном дитини (а.с. 10).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 Конвенції ООН Про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення або яка в її власних якнайкращих інтересах не може залишатися в такому оточенні, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою.

Частиною 1 ст. 248 СК України передбачено, що дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала.

Крім того, вимогами ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна чи житла, але такого зроблено не було.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Також слід зазначити, що згідно з вимогами ч. 3 ст. 25 Закону України Про охорону дитинства та ч. 1 ст. 32 Закону України Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї, жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім'ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватись лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

Як встановлено судом, неповнолітня ОСОБА_1 до позбавлення її батьків батьківських прав проживала за адресою: АДРЕСА_1, а саме проживала за цією адресою до її відібрання у матері, що підтверджується довідкою КЖРЕП №11 від 16.03.2016 року, а також за вказаною адресою значиться зареєстрованою (а.с. 19).

Відповідно до відомостей, які містяться в інформаційній довідці від 05.02.2016 року №52734200 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчужування об'єктів нерухомого майна, квартира, яка розміщена за адресою: АДРЕСА_1, на праві приватної власності належить ОСОБА_2 (а.с. 17-18).

За таких обставин, суд враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що при винесенні судом рішення про позбавлення батьківських прав матері дитини не вирішено питання про накладення заборони на відчуження нерухомого майна, з метою захисту інтересів неповнолітньої ОСОБА_1, зокрема, збереження її права на користування житлом, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись Конвенцією ООН «Про права дитини», ст.248 СК України, ст. 71 ЖК України, Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.ст.10, 11, 60-64, 79, 88, 174, 169, 209, 212, 213, 293-295 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Накласти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Чернівецької області на р/р 4946 ДКСУ м. Київ МФО 820172 судовий збір у розмірі 1378 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало