Справа № 530/330/16-ц
Номер провадження 2-о/530/22/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2016 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., при секретарі Бедюх Н.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернувлася в Зіньківський районний суд Полтавської області із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

В заяві ОСОБА_1 вказує, що вона народилася 07 серпня жовтня 1970 року в місті Докучаєвськ, Волноваського району, Донецької області. Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

28 лютого 2016 року в місті Горлівка, Донецької області померла мати заявниці, ОСОБА_3. Відповідно до лікарського свідоцтва № 468 від 28 лютого 2016 року, ОСОБА_3, мешканка АДРЕСА_1,причиною смерті вказано інтоксикація злоякісне новоутворення товстої кишки з розпадом.

В судовому засіданні заявниця, заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Надала пояснення аналогічні викладеним в заяві.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

В судовому засіданні було встановлено, що заявниця, ОСОБА_1, народилася 07 серпня жовтня 1970 року в місті Докучаєвськ, Волновахський району, Донецької області. Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.3).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, 25.03.1994 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та прийняла його прізвище (а.с.5).

Мати заявниці ОСОБА_5, народилася 14 листопада 1945 року, її батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7, свідоцтво про народження серії УД № 547380 (а.с.4).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії VІІ-УР № 632972, 30 квітня 1966 року ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_2 та прийняла його прізвище (а.с.26).

28 лютого 2016 року в місті Горлівка, Донецької області померла мати заявниці, ОСОБА_3. Відповідно до лікарського свідоцтва № 468 від 28 лютого 2016 року, ОСОБА_3, мешканка АДРЕСА_2, причиною смерті вказано інтоксикація злоякісне новоутворення товстої кишки з розпадом (а.с.6).

На звернення заявниці до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції по питанню видачі свідоцтва про смерть матері, їй було видано відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки на підтвердження даного факту нею було надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.9).

Відповідно до внесення до змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України заява про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території може бути подана батьками, родичами за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до довідки, управління праці та соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, тимчасово проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до довідки, управління праці та соціального захисту населення Зіньківської районної державної адміністраці, ОСОБА_3, тимчасово проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Суд, заслухавши пояснення заявника, та дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223, 234-235,256-258 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території - задовольнити повністю.

Встановити факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 28 лютого 2016 року в м.Горлівка, Донецької області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга апеляційному суду подається через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_8