Справа № 305/1857/16-ц
Провадження по справі 2/305/1208/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

за участю: секретаря - Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 як представника ОСОБА_2 до Косівсько-Полянської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. Позов мотивує тим, що після смерті ОСОБА_3, яка померла 31.12.2015 р., залишилося як спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Рахівський район, с. Косівська Поляна, буд. №1279. Належність вказаного будинку померлій ОСОБА_3 засвідчено довідкою виконкому Косівсько-Полянської сільської ради від 29.09.2016 р. № 1850, згідно якої встановлено, що за померлою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно відомості погосподарської книги № 15 (за 2016 р.), особовий рахунок № 15-1467 1 числився житловий будинок № 1279 з надвірними спорудами, що знаходиться в селі ОСОБА_4 (копія картки обєкта погосподарського обліку додається). При своєму житті, 14.08.1996 року, ОСОБА_3 склала заповіт, у якому вказала, що на випадок її смерті все своє майно, а також належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в селі ОСОБА_4, № 1279, Рахівського району, Закарпатської області вона заповіла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, своїй внучці (ОСОБА_2 згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 11.08.2003 р.) Даний заповіт, що зареєстрований в реєстрі за № 81, посвідчений секретарем виконкому Косівсько-Полянської сільської ради ОСОБА_6 14.08.1996 р. і відповідає вимогам передбаченим ст.ст. 1247, 1251, 1253 ЦК України. Заповіт був занесений до спадкового реєстру, що засвідчено витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 10684254 від 14.08.2007 р. ОСОБА_2, у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України, до Рахівської ДНК із заявою про прийняття спадщини за покійною бабусею ОСОБА_3 не зверталася. Однак, насправді прийняла спадщину, так як постійно проживала з покійною на час відкриття спадщини. Таким чином, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла спадщину та являється належним спадкоємцем за заповітом. Відповідно до довідки виконкому Косівсько-Полянської сільської ради від 29.09.2016 р. № 1852 встановлено, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3 залишилися три спадкоємці першої черги спадкування за законом: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 донька померлої; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 - донька померлої; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 син померлої. Таким чином, на час відкриття спадщини (31.12.2015 р.) із усіх спадкоємців першої черги на підставі ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку у спадщині мала тільки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 так як на той час перебувала на пенсії (була непрацездатною). Однак, вона, використовуючи своє право регламентоване ч. 1 ст. 1274 ЦК України (право на відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом), 03.10.2016 р. звернулися із відповідною заявою щодо відмови у прийнятті спадщини за законом в користь своєї племінниці ОСОБА_2. 29.09.2016 року на виконання статті 1297 ЦК України, з метою отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно, ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом (в особі свого представника ОСОБА_7В.), звернулася до Рахівської державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено згідно з постановою № 81 від 29.09.2016 року керуючись ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів та розяснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У звязку з наведеним просить визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканкою с. Косівська Поляна, буд. № 1279 Рахівського району Закарпатської області право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 44,7 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Рахівський район, с. Косівська Поляна, буд. № 1279.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву про розгляд даної справи без його участі, позов підтримує на просить його задовольнити.

Представник Косівсько-Полянської сільської ради в судове засідання не з'явився, сільський голова ОСОБА_10 надав суду заяву про розгляд справи без участі предстанвика сільської ради. Виконком повністю визнає позов і заперечень не має.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. ст.1217, 1223 ЦК Україн, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 31 грудня 2015 року, що засвідчено свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 199806 від 01 січня 2016 року, виданим виконавчим комітетом Косівсько-Полянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Рахівський район, с. Косівська Поляна, буд. № 1279, Закарпатської області і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 14.08.1996 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_3 вказала, що на випадок її смерті все своє майно, а також належний їй житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в селі ОСОБА_4, № 1279, Рахівського району, Закарпатської області заповіла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ОСОБА_2 згідно Свідоцтва про укладення шлюбу від 11.08.2003 р.). Даний заповіт посвідчений секретарем виконкому Косівсько-Полянської сільської ради ОСОБА_6, був зареєстрований в реєстрі за №81 14.08.1996 року і відповідає вимогам передбаченим ст.ст. 1247, 1251, 1253 ЦК України. Заповіт був занесений до Спадкового реєстру, що засвідчено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 10684254 від 14.08.2007 року. Зазначений заповіт, згідно витягу зі Спадкового реєстру №41783894 від 13.10.2015 року, є чинний.

Звернення позивача до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії №81 від 29.09.2016 року, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом, відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно з характеристикою будинку, господарських будівель та споруд №1279 в с.Косівська Поляна, Рахівського району, Закарпатської області, виданою техніком з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_11, спадковий будинок побудований у 1960 році. Загальна площа приміщень будинку складає 33,7 кв.м, житлова 14,5 кв.м., а інвентаризаційна вартість 40727 грн.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Належність вказаного будинку померлій ОСОБА_3 засвідчено Довідкою виконкому Косівсько-Полянської сільської ради від 29.09.2016 р. №1850, згідно з якою за померлою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно відомостей погосподарської книги № 15 (за 2016 р.), особовий рахунок № 15-1467 1 був зареєстрований житловий будинок № 1279 з надвірними спорудами, що знаходиться в селі ОСОБА_4, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Однак, в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Цивільний кодекс України у статтях 1268-1270 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти . Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1268 частиною 3 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги спадкування, які б могли здійснювати спадкоємство за законом після смерті ОСОБА_3 являються ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 донька померлої; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5 - донька померлої; ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6 син померлої. Таким чином, на час відкриття спадщини (31.12.2015 р.) із усіх спадкоємців першої черги на підставі ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку у спадщині мала тільки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, так як на той час перебувала на пенсії (була непрацездатною). Однак вона, використовуючи своє право регламентоване ч. 1 ст. 1274 ЦК України право на відмову від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом, 03.10.2016 р. звернулася із відповідною заявою щодо відмови у прийнятті спадщини за законом в користь своєї племінниці, ОСОБА_2. Вказана заява була посвідчена секретарем виконкому Косівсько-Полянської сільської ради ОСОБА_12 03.10.2016 р. та зареєстрована у реєстрі за № 178.

ОСОБА_2, у строк встановлений статтею 1270 ЦК України до Рахівської ДНК із заявою про прийняття спадщини за покійною бабусею ОСОБА_3 не зверталася, однак, позивач прийняла спадщину, так як постійно проживала з покійною на час відкриття спадщини, що підтверджено довідкою виконкому Косівсько-Полянської сільської ради від 29.09.2016 р. № 1851. Отже, ОСОБА_2 є такою, що прийняла спадщину.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачем не ставилося.

На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223, 293-294 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканкою с. Косівська Поляна, буд. № 1279 Рахівського району Закарпатської області - право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 44,7 кв.м. з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Рахівський район, с. Косівська Поляна, буд. № 1279.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: В.Е.Ємчук