рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Кудіновій В.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_7 біржа «Інтеграл», Державна реєстраційна служба Василівського РУЮ Запорізької області, про визнання права власності на нерухоме майно, суд,

встановив:

До Василівського районного суду звернувся ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на нерухоме майно. У позовній заяві зазначено, що 23 жовтня 2001 року в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області між ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 (по довіреності ОСОБА_8), ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі результатів біржових торгів на ОСОБА_7 біржі «Інтеграл» від 23 жовтня 2001 року був укладений договір купівлі-продажу квартири №44 в будинку №12 «а», що розташована по вул. Набережна в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, про що на товарній біржі «Інтеграл» був складений договір купівлі-продажу та зареєстрований в «Журналі реєстрації угод» за №Н-750 від 23 жовтня 2001 року. Згідно із діючим законодавством на момент укладення договору купівлі-продажу вищевказаний договір був зареєстрований у Василівському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить реєстраційний надпис від 05 листопада 2001 року та зроблений запис у технічному паспорті в графі власників квартири. За наслідками укладання вище вказаного договору позивач сплатив відповідачам грошові кошти за їхньою домовленістю, а відповідачі передали йому свою вищевказану квартиру №44, що розташована по вул. Набережній в буд.12 «а» в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Таким чином, ОСОБА_2 став новим власником вищевказаної квартири, а з 29 грудня 2001 року зареєструвався у ній та мешкає по теперішній час.

На час укладення договору в 2001 році сторони не знали, що правочин, у відповідності до ст.47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки та той час був чинний Закон України «Про товарну біржу» відповідно ст.15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов'язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаної квартири, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеним чинним законодавством України в 2001 році. Усі вимоги договору сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не має і не було.

На сьогодні в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 хоче розпорядитися належною йому квартирою з'ясувалося, що вищевказаний договір купівлі-продажу зареєстрований в «Журналі реєстр рації угод» за №Н-750 від 23 жовтня 2001 року укладений та зареєстрований на ОСОБА_7 біржі «Інтеграл» необхідно було посвідчити нотаріально, але працівники біржі не попередили про це та запевнили, що всі документи щодо укладення угоди в порядку.

В свою чергу відповідачі на усні прохання ОСОБА_2 відмовляються посвідчити договір в нотаріальному порядку.

Позивач просить суд визнати за ним право власності на квартиру, що розташована за адресою м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області по вул. Набережна буд.12«а» кв.44, що була придбана ним згідно договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2001 року, зареєстрованого на ОСОБА_7 біржі «Інтеграл» в «Журналі реєстрації угод» за № Н-750.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи в судові засідання не зявились, однак надали суду заяви, в яких просять розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідачка ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду у газеті «Запорізька правда» від 19 травня 2016 року. Суд розглядає справу за відсутності відповідачки, так як в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Представник третьої особи ОСОБА_7 біржі «Інтеграл» в судове засідання не зявився.

Представник третьої особи Державної реєстраційної служби Василівського РУЮ Запорізької області в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що 23 жовтня 2001 року в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області між ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4 (по довіреності ОСОБА_8), ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на підставі результатів біржових торгів на ОСОБА_7 біржі «Інтеграл» від 23 жовтня 2001 року був укладений договір купівлі-продажу квартири №44 в будинку №12 «а», що розташована по вул. Набережна в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, про що на товарній біржі «Інтеграл» був складений договір купівлі-продажу та зареєстрований в «Журналі реєстрації угод» за №Н-750 від 23 жовтня 2001 року (а.с.3).

Згідно із діючим законодавством на момент укладення договору купівлі-продажу вищевказаний договір був зареєстрований у Державному комунальному підприємстві «Василівському районному бюро технічної інвентаризації», про що свідчить реєстраційний надпис від 05 листопада 2001 року (а.с.4) та зроблений запис у технічному паспорті в графі власників квартири (а.с.5-6).

За наслідками укладання вище вказаного договору позивач сплатив відповідачам грошові кошти за їхньою домовленістю, а відповідачі передали йому свою вищевказану квартиру №44, що розташована по вул. Набережній в буд.№12«а» в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області. Таким чином, ОСОБА_2 став новим власником вищевказаної квартири, і з 29 грудня 2001 року зареєстрований у ній та мешкає по теперішній час.

На час укладення договору в 2001 році сторони не знали, що правочин, у відповідності до ст.47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки та той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст.15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають.

При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов'язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаної квартири, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеним чинним законодавством України в 2001 році. Усі вимоги договору сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не має і не було. Проведена державна реєстрація договору купівлі-продажу.

На сьогодні в зв'язку з тим, що ОСОБА_2 хоче розпорядитися належною йому квартирою з'ясувалося, що вищевказаний договір купівлі-продажу зареєстрований в «Журналі реєстр рації угод» за №Н-750 від 23 жовтня 2001 року укладений та зареєстрований на ОСОБА_7 біржі «Інтеграл» необхідно було посвідчити нотаріально, але працівники біржі не попередили про це та запевнили, що всі документи щодо укладення угоди в порядку. В свою чергу відповідачі відмовляються посвідчити договір в нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.220 чинного ЦК України, у разі недодержання сторонами закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року та ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на квартиру, що розташована за адресою м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області по вул. Набережна буд.12«а» кв.44, що була придбана ним згідно договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2001 року, зареєстрованого на ОСОБА_7 біржі «Інтеграл» в «Журналі реєстрації угод» за № Н-750.

Керуючись ст.224 ЦК України 1963 року, ст.ст.10, 11, 57,58, 59, 60,88,169,208, 209,212, 213, 214, 215 ЦПК України , суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру, що розташована за адресою м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області по вул. Набережна буд.12«а» кв.44, що була придбана ним згідно договору купівлі-продажу від 23 жовтня 2001 року, зареєстрованого на ОСОБА_7 біржі «Інтеграл» в «Журналі реєстрації угод» за № Н-750.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.А. Носик