Справа № 2-1212/06
Провадження № 6/392/22/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Березія Ю.А.,

при секретарі Кальній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска справу за заявою

ОСОБА_1 про відстрочку і розстрочку виконання рішення,

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду, посилаючись на те, що рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 04 грудня 2006 року № 2-1212/06 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше мінімального розміру, встановленого законодавством, починаючи з 02.11.2006 року і до повноліття дитини; станом на 01 травня 2015 року заборгованість зі сплати аліментів складає 37145 гривень 71 копійку; з 2008 року спільно однією сімєю проживає в багатодітній родині з ОСОБА_4, з якою має двох дітей: сина ОСОБА_5 та доньку Тетяну, ІНФОРМАЦІЯ_2; після реєстрації шлюбу у 2012 році на утриманні перебуває донька дружини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка платно навчається на третьому курсі Кіровоградського медичного коледжу, з місячною платою в 750 гривень; заявник працює на ПАТ «Гідросила», має середньомісячний дохід 3500 гривень, але після утримання податків стягнення заборгованості і аліментів, отримує близько 800 гривень; заявник зазначив, що не має у власності рухомого чи нерухомого майна, родина проживає у квартирі родичів, комунальні платежі становлять 1300 гривень на місяць. Тому, заявник вважає, що відповідно до частини 1 статті 197 СК України та статті 373 ЦПК України, має право на розстрочку заборгованості по сплаті аліментів із розрахунку не більше 300 гривень на місяць.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ,

у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Зазначена норма кореспондується із приписами статті 36 Закону України «Про виконавче провадження». Так, частиною першою статті 36 цього Закону встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Таким чином, системне тлумачення положень частини 5 статті 124 Конституції України, статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» і статті 373 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим, оскільки виконання рішення суду є невідємною частиною права на справедливий суд, а правильне застосування процесуального законодавства, повязаного з виконанням судових рішень, є визначальним з огляду на дотримання законних прав стягувача і боржника.

Між тим, досліджені у судовому засіданні докази не дають підстав для висновку про наявність обставин, що утруднюють виконання рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області.

Судом встановлено, що 04 грудня 2006 року Маловисківський районний суд Кіровоградської області ухвалив рішення про задоволення позову громадянки ОСОБА_2 і стягнув з відповідача ОСОБА_1 на її на користь аліменти на доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше мінімального розміру, встановленого законодавством, починаючи з 02.11.2006 року і до повноліття дитини (а.с. 10).

Як вбачається з постанови державного виконавця, станом на 01 травня 2015 року боржник ОСОБА_1 має заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду від 04 грудня 2006 року, яка складає 37145 гривень 71 копійку (а.с. 26).

Заявник ОСОБА_1 з 18 січня 2011 року слюсарем з механоскладальних робіт у публічному акціонерному товаристві «Гідросила» і за період з 01 листопада 2015 року по 30 квітня 2016 року його середньомісячна заробітна плата складає 4779 гривень 27 копійок (а.с. 51).

Заявник ОСОБА_1 з 06 травня 2012 році перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_4, має з нею від спільного проживання малолітніх дітей сина ОСОБА_5 і доньку Тетяну, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 23-25).

Крім того, у багатодітній сімї заявника проживає неповнолітня донька дружини заявника ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка на підставі договору № 162 від 01.09.2013 року навчається у Кіровоградському медичному коледжі ім. Є.Й. Мухіна з 01 вересня 2013 року по 01 липня 2017 року (а.с. 27-28, 30).

07 квітня 2016 року рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 і зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення суду від 04 грудня 2006 року на неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили (а.с. 62-63).

Як вбачається з письмового заперечення стягувача ОСОБА_7, заявник ОСОБА_1 у період з 01 вересня 2009 року до 01 листопада 2015 року зовсім не сплачував аліменти на доньку ОСОБА_3, що й стало наслідком заборгованості в сумі 37145 гривень 71 копійки (а.с. 48).

Стягувач ОСОБА_7 має багатодітну сімю і на утриманні трьох неповнолітніх дітей (а.с. 50, 52-54).

Верховний Суд України у пункті 10 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14 вказав, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Разом з тим, вирішуючи питання за заявою боржника ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення від 04 грудня 2006 року, суд враховує матеріальні інтереси сторін виконавчого провадження, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів та наявність інфляційних процесів у економіці держави.

У матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази про наявність хвороби у боржника або членів його сімї.

Боржник ОСОБА_1 працює і має постійний дохід з 18 січня 2011 року; у порушення частини 5 статті 124 Конституції України з 01 вересня 2009 року до 01 листопада 2015 року зовсім не сплачував аліменти на доньку ОСОБА_3, що й стало наслідком заборгованості в сумі 37145 гривень 71 копійки; як боржник, так і стягувач проживають у багатодітних сімях; на день розгляду справи інфляційні процеси у економіці держави значно знецінили кошти, які належні до сплати на користь стягувача у вигляді аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_3; заявник ставить питання про розстрочення наявної заборгованості по сплаті аліментів більш як на десять років, що порушує права стягувача ОСОБА_7 у виконавчому провадженні; за рішенням суду від 07 квітня 2016 року зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення суду від 04 грудня 2006 року на неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Тому, суд не вбачає законних підстав для задоволення поданої заяви.

Керуючись частиною 5 статті 124 Конституції України, частиною 1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 373 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 відмовити у задоволенні заяви про відстрочку і розстрочку виконання рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга подається протягом 5 днів від дня отримання копії ухвали.

Головуючий

суддя