Справа № 372/3632/15-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1900/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 1 16.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Верланова С.М., Голуб С.А.,

за участю секретаря: Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина - Капітал» на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Спільне українсько - болгарське підприємство «Богдан», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Регіон - інвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Світ - інвест», Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк Київ» про визнання майнових прав на об'єкт інвестування, -

встановила:

у серпні 2015 рокуОСОБА_2 звернувся до Обухівського районного суду Київської області із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним, ТОВ «Світ-інвест», АКБ «Київ», ТзОВ «Регіон-інвест» було укладено договори відступлення права вимоги, відповідно до яких він став стороною договору інвестування та набув права отримати після завершення будівництва у власність квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, сплатив для цього повну вартість квартир.

Договором було встановлено, що житловий будинок вводиться в експлуатацію в першому кварталі 2013 року. До участі в будівництві за договором із забудовником залучено ЗАТ «Спільне українсько-болгарське підприємство «Богдан». Діючи відповідно до умов договору позивач свої зобов'язання виконав своєчасно та належним чином, відповідач же в порушення умов договору свої зобов'язання не виконав і на час звернення до суду відповідач даний будинок не ввів в експлуатацію, не передав у власність позивача визначену у договорі квартиру, чим відповідач порушив його права інвестора.

Просивсуд визнати за ОСОБА_2 майнове право на квартири в будинку по АДРЕСА_1: квартиру №275, під'їзд 5,3 поверх, кількість кімнат - 1, загальною площею - 54,20кв.м.; квартиру №282,під'їзд 5,4 поверх, кількість кімнат - 1, загальною площею - 54,20кв.м.; квартиру №147,під'їзд 2,12 поверх, кількість кімнат - 3, загальною площею - 80,09кв.м.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з заочним рішення суду першої інстанції, ТОВ «ФК «Київщина - Капітал», подало апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, таке, що винесено за неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими і порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просив скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Та покласти судові витрати на позивача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що сам текст оскаржуваного рішення свідчить про недбале ставлення суду до дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами, що спричинило неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи. Адже з тексту рішення не вбачається, що суд першої інстанції досліджував будь який договір, оскільки назви договорів, дати укладення, сторін та номеру зазначено не було.

Також, апелянт, вказує на те, що інвестиційні договори не є належним доказом набуття майнових прав ТОВ «Світ-Інвест», а в подальшому і самим позивачем, адже в порушення норм процесуального права судом першої інстанції не було надано юридичної кваліфікації правовідносинам, що виникли на підставі Інвестиційних договорів, оскільки не було досліджено факту набуття ТОВ «Регіон - Інвест» майнових прав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, щоправовідносини сторін випливають з договору про участь у фонді фінансування будівництва предметом вимоги позивача та зобов'язання боржника є не грошова вимога, а вимога отримання у власність об'єкту інвестування, тобто нерухомого майна.

Позивачем повідомлено дані, які не спростовані відповідачем, про можливість здійснення процедури ліквідації відповідачів, ухилення відповідачів від виконання договору та врегулювання спірних правовідносин, змін юридичної адреси відповідачів.

Також вказані підстави дають для суду підстави вважати, що внаслідок процедури ліквідації відповідача для задоволення вимог кредиторів шляхом продажу майна або окремої його частини позивач може позбутися своїх майнових прав, які охороняються законом але їм не захищені, оскільки дослідження матеріалів справи свідчить, що проблема правового захисту індивідуальних інтересів інвесторів, як і виключення можливості зловживання такими інтересами, у сучасному законодавстві України ефективно не вирішена, а тому суд захищаючи інтереси позивача вважає за необхідне визнати за ним майнові права на об'єкт спорудження (інвестування).

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами чинного законодавства та ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, такими цінностями може бути майнові права на нерухоме майно.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 177 ЦК України встановлено, що до об'єктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше.

Відповідно ст.190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, майнові права є не споживною річчю; майнові права визнаються речовими правами, а статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлюється, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та права вимоги.

Виходячи з цього речове право є юридичним поєднанням особи і речі, і всі суб'єкти визнають цей обов'язок обмежуючи тим самим особисті домагання цього предмета, тим самим речове право має абсолютний характер.

Фактичний зміст речового права проявляється в конкретних формах володіння річчю: об'єкт - тільки матеріальні речі, суб'єкти - особи, які можуть бути суб'єктами цивільно-правових відносин.

Речові права встановлюються законом, рішенням суду, заповітом або договором.

Таким чином, об'єктом цивільного права за інвестиційним договором є закріплені за позивачем майнові права, отримані в результаті інвестицій на конкретно визначену площу та якими позивач вправі володіти, користуватися і розпоряджатися.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що, зокрема укладених сторонами і третіми особами договорів, між сторонами виникли договірні відносини щодо інвестування будівництва квартири, тим самим позивач як інвестор вклав у будівництво об'єкту нерухомості власні кошти, а тому він до здавання об'єкту нерухомості - будинку АДРЕСА_1 - в експлуатацію є власником майнових прав на об'єкт інвестування - однокімнатної квартири №275, загальною площею 54,20кв.м., поверх 3, під'їзд 5, однокімнатної квартири №282, загальною площею 54,20кв.м., поверх 4, під'їзд 5 та трьохкімнатної квартири №147, загальною площею 80,09кв.м., поверх 12, під'їзд 2, в будинку АДРЕСА_1, оскільки відповіднододовідки в повному обсязі сплатив кошти за інвестування загальної площі вказаного об'єкта.

Ці майнові права є відмінні від права власності на майно, вони не потребують державної реєстрації і охороняються законом.

Речові права встановлюються законом, рішенням суду, заповітом або договором. Таким чином, об'єктом цивільного права за інвестиційним договором є закріплені за позивачем майнові права, отримані в результаті інвестицій на конкретно визначену площу та якими позивач вправі володіти, користуватися і розпоряджатися.

Відповідно до ч.5 ст.7 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єкту інвестування - квартира або приміщення соціально-побутового призначення в об'єкті будівництва, яке після завершення будівництва стає окремим майном.

Згідно із ст.ст.509,526,629 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути, зокрема, рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності).

Згідно із ч.1 ст.2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Суб'єктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про інвестиційну діяльність» відносини, що виникають при здійсненні інвестиційної діяльності на Україні, регулюються цим Законом, іншими законодавчими актами України.

Згідно із ст.9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Крім того скаргою ТзОВ «Фінансова компанія «Київщина - Капітал» посилається на те, що ухваленим рішенням порушуються його права, як іпотекодержателя спірного майна.

Проте з даними доводами колегія суддів не може погодитися виходячи із наступного.

Так рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.10.2015 р. по справі №372/3605/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22.12.2015 р. визнано недійсним договір іпотеки від 31.08.2006 р., укладений між ТОВ «Світ - Інвест» та ПАТ «АКБ «Київ»,посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень - Силкою І.В. за реєстровим №3017та договір про відступлення права вимоги за ним, укладений ТзОВ «Фінансова компанія «Київщина - Капітал» та ПАТ «АКБ «Київ» від 21.08.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. за реєстровим №2422, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру №275, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.10.2015р. по справі №372/3601/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 14.01.2016 р. визнано недійсною угоду від 29.11.2006 р. про внесення змін і доповнень до «договору іпотеки від 31.08.2006 р., укладеного між ТОВ «Світ - Інвест» та ПАТ «АКБ «Київ», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень - Силкою І.В. за реєстровим №3017», посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень - Силкою І.В. за реєстровим №4157 та договір про відступлення права вимоги за ним, укладений ТОВ «Фінансова компанія «Київщина - Капітал» та ПАТ «АКБ «Київ» від 21.08.2009 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. за реєстровим №2422, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру №282, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23.10.2015 р. по справі № 372/3631/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15.12.2015 р. визнано недійсною угоду від 29.11.2006 р. про внесення змін і доповнень до «договору іпотеки від 31.08.2006 р., укладеного між ТОВ «Світ - Інвест» та ПАТ «АКБ «Київ»,посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень - Силкою І.В. за реєстровим №3017», посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень - Силкою І.В. за реєстровим №4157 та договір про відступлення права вимоги за ним, укладений ТОВ «Фінансова компанія «Київщина - Капітал» та ПАТ «АКБ «Київ» від 21.08.2009р. посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. за реєстровим №2422, в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартиру №147, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Законним і обґрунтованим відповідно до ст.213 ЦПК України є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Інші, викладені в апеляційні скарзідоводи, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київщина - Капітал» відхилити, заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді