Справа № 357/4394/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07.06.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із вищевказаною заявою про розстрочку виконання рішення.

Вказували, що 07.06.2016 року рішенням суду з них було стягнуто солідарно на користь ОСОБА_3 103 102 грн.

Посилаючись на важке фінансове становище, а також наявність двох діючих банківських кредитів на загальну суму 118 684 грн., заявники просили розстрочити виконання вказаного рішення суду строком до 31.12.2019 року та затвердити графік його виконання: погашення боргу кожного місяця по 2 500 грн., починаючи з серпня 2016 року по листопад 2019 року включно, грудень 2019 року 3 102 грн.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заяву та просив її задовольнити, зазначивши, що кредити вони брали на купівлю квартири позивача, а також не сподівались на різке зростання долара США по відношенню до гривні, на даний час він працює на посаді майстра виробництва ТОВ «Вел та буд сервіс», однак коштів для погашення боргу за рішенням суду в них недостатньо.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду заяви повідомлялась належним чином. Згідно пояснень ОСОБА_1 остання обізнана про час та місце розгляду заяви, але вони вважали, що достатньо присутності в судовому засіданні одного із заявників.

Стягувач (позивач) ОСОБА_3 в судовому засіданні в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду просила відмовити.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 та стягувача за виконавчим листом, а також перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне.

07.06.2016 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 102 180 грн. в порядку розрахунку за придбану квартиру та 1 022 грн. судових витрат.

22.07.2016 року постановами державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження на підставі виконаних листів № 2/357/2047/16, виданих 19.07.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області по даній справі.

Згідно копії квитанції № 17 від 10.08.2016 року ОСОБА_4 було перераховано на користь ОСОБА_3 2 500 грн.

Частиною першою ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за наявності обставин, що ускладняють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об'єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України, відповідно до ст. 14 ЦПК України.

Принцип обовязковості судових рішень закріплений ст. 129-1 Конституції України та ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 4 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» в п. 14 розяснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу і порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що відстрочка або розстрочка виконання рішення суду допускається у виняткових випадках.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні поданої заяви про розстрочку виконання рішення суду, оскільки судом не встановлено, а заявниками не доведено про неможливість виконання рішення суду та наявність достатніх підстав для розстрочки його виконання.

Керуючись ст.ст. 210, 373 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_5