У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного та іпотечного договорів,

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 08 серпня 2007 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у сумі 170 328,80 доларів США. Однак банк не повідомив її про валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором, не надав усієї іншої інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту та умови кредитування. Позивачу з боку банку не було надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США відносно до гривні, не надано інформації про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання позивачем продукції, яка не має потрібних властивостей, а саме стійкої вартості оплати за кредит. Вона, як споживач банківських послуг отримала кредит, не отримавши інформацію про усі недоліки отримання такого кредиту в доларах США, понесла витрати за вчинення нотаріальних дій, а саме посвідчення договору іпотеки та накладення заборони на відчуження. Ці витрати входять до сукупної вартості кредиту, про що позичальника до укладення кредитного договору повідомлено не було. Крім того, перед укладенням кредитного договору, її, як споживача не було проінформовано про те, яку загальну суму відсотків в кінцевому підсумку має сплатити позичальник, що також входить до сукупної вартості кредиту, сум комісії, не видано навіть графік погашення кредиту. А тому, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просила розірвати кредитний договір від 08 серпня 2007 року та договір іпотеки.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено з інших підстав.

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з клопотанням в касаційній скарзі про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність визначених ч. 2 ст. 625 ЦК України правових підстав для розірвання кредитного договору.

Апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших підстав, дійшов обґрунтованого висновку, що при укладенні кредитного договору в іноземній валюті та беручи на себе певні зобов'язання, сторони чітко усвідомлювали, що курс національної валюти по відношенню до долара США не є незмінним та враховувати підвищений валютний ризик за таким кредитом. Наявність усіх обов'язкових умов для розірвання договору кредиту, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів», відсутня, а тому права позивача при укладені та виконанні кредитного договору не порушені. Крім того, протягом тривалого часу позивач виконував свої зобов'язання за кредитним договором і не вважав їх несправедливими, хоча зміни коригувань іноземної валюти відбувались постійно.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3,строк на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживачів, розірвання кредитного та іпотечного договорів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов