Справа № 212/5926/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Зіміна М.В.,

секретаря судового засідання Борух Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції про встановлення факту смерті ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

06 жовтня 2016 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту смерті ОСОБА_2. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2. Після реєстрації шлюбу та до дня смерті ОСОБА_2 проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 років Октября 16/52 Луганської області. 06 вересня 2016 року ОСОБА_2 помер в м.Кіровськ Луганської області. Територія м. Кіровськ Луганської області є тимчасово окупованою територією України на якій органи державної влади не виконують свої повноваження. Зазначає, що внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявниці для отримання спадщини після смерті останнього. Просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 06 вересня 2016 року у м.Кіровськ, Луганської області, Україна.

Сторони до судового засідання не зявились.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 11 серпня 2010 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянином ОСОБА_3 Федерації, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 107951. (а.с.7).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Заявниця вказує, що ОСОБА_2 помер у м. Кіровську Луганської області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою територією, вона отримала свідоцтво про смерть, однак отримане свідоцтво перешкоджає їй скористатися законними правами про реєстрацію факту смерті для отримання спадщини після смерті її чоловіка, оскільки воно посвідчене міністерством юстиції так званої «Луганської Народної Республіки».

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 заявник надала свідоцтво про смерть останнього за №014910 від 13.09.2016р., яке видано на тимчасово окупованій території України та фотографію місця поховання. (а.с.6, 11).

Оскільки надане заявницею свідоцтво про смерть №014910 від 13.09.2016р. видане на тимчасово окупованій території, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження факту смерті чоловіка заявниці, оскільки є недійсним та не створює правових наслідків.

Також суд критично відноситься до фотографії місця поховання, оскільки остання достовірно не встановлює місця смерті та особу померлого.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Порядок встановлення факту смерті та її причин, встановлений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі Закон) та Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма № 106/о), затвердженою наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. № 545 (Інструкція).

Як зясовано судом, у відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання (ч. 3 ст. 17 Закону).

Відповідно до вимог п. 3 Розділу 1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні затверджених наказом МЮУ від 18.10.2000 р. № 52/5, у зв'язку із неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану АРК та м. Севастополя на тимчасово окупованій території проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території.

Із наведеного вище вбачається, що державна реєстрація смерті у позасудовому порядку проводиться при наявності документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою.

Водночас заявником не надано суду медичних документів на підтвердження біологічної смерті ОСОБА_2

З урахуванням неведеного суд вважає, що заявницею ОСОБА_1 не було подано належних та допустимих доказів факту смерті її чоловіка ОСОБА_2 у певний час та в певному місці, а тому у задоволенні заяви слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 218,234, 257-1 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції про встановлення факту смерті ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М. В. Зімін