Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 січня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося з позовом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №Z14/006-4/76224 від 19.06.2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 в сумі 7656,31 доларів США, що за офіційним курсом гривні НБУ до іноземної валюти станом на 23.09.2015 року становило 166437,19 грн. та судові витрати. Банк обґрунтував свої вимоги тим, що між АППБ «Аваль», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 19 травня 2006 року укладено кредитний договір №Z14/006-4/76224 у вигляді кредитної відновлювальної лінії на суму 65000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 12,0 % річних та строком повернення коштів до 18 травня 2026 року включно. З метою зменшення фінансового навантаження між Банком та відповідачкою 21.12.2009 року укладено додаткову угоду №1 до зазначеного кредитного договору про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту на період з 15.01.2010 року по 15.12.2010 року, тобто зменшено розмір щомісячного платежу та змінено графік погашення заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, відповідно до якого було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 вартістю 10512, 00 грн., яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4, та земельну ділянку.

22 травня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідач поручився перед Банком за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №Z14/006-4/76224 від 19.05.2006 року.

Відповідач ОСОБА_2 умови кредитного договору №Z14/006-4/76224 від 19.05.2006 року не виконувала належним чином, а тому станом на 23.09.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 7656,31 доларів США, що еквівалентно 166437,19 грн., а саме заборгованість по тілу кредиту - 6448,50 дол. США, що еквівалентно 140181,13 грн., по відсоткам - 532,14 дол. США, що еквівалентно 11567,96 грн., по сплаті пені за порушення строків погашення кредиту та відсотків - 675,67 дол. США, що еквівалентно 14688,10 грн..

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12 січня 2016 року позов задоволено повністю та вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та зобов'язати суд 1-ї інстанції розглянути заяви про перегляд заочного рішення. Вважає, що дане рішення винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права та без дослідження матеріалів справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення, в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із положень ст.ст. 526, 553, 554, 1049, 1050 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, що залишилася, є право заявника вимагати розірвання договору та повернення суми кредиту і сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України (ч.2 ст.1050 та ч. 2 ст.1054 ЦК України).

Судом встановлено, що між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 19 травня 2006 року укладено кредитний договір №Z14/006-4/76224 у вигляді кредитної відновлювальної лінії на суму 65000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 12,0 % річних та строком повернення коштів до 18 травня 2026 року включно (а.с.13-14).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, відповідно до якого було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 вартістю 10512, 00 грн., який належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та земельну ділянку (а.с.17-20).

22 травня 2006 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до яких відповідач поручився перед Банком за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором №Z14/006-4/76224 від 19.05.2006 року (а.с.15-16).

Відповідно до п.3.1. договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняє свою дію після повного виконання зобов'язання позичальником або поручителем за кредитним договором, передбаченим пунктом 1.1. цього договору (а.с.15).

Внаслідок неналежного виконання умов зазначеного кредитного договору, станом на 23.09.2015 року у позичальника утворилася заборгованість в розмірі 7656,31 доларів США, що еквівалентно 166437,19 грн., а саме заборгованість по тілу кредиту - 6448,50 дол. США, що еквівалентно 140181,13 грн., по відсоткам - 532,14 дол. США, що еквівалентно 11567,96 грн., по сплаті пені за порушення строків погашення кредиту та відсотків - 675,67 дол. США, що еквівалентно 14688,10 грн.. (а.с.6-11).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом положень ч.4 ст.559 ЦК України для припинення поруки має настати декілька умов: настання строку, визначеного у договорі поруки, або настання строку виконання основного зобов'язання; непред'явлення вимог до поручителя протягом шести місяців з дня настання такого строку. При цьому строк настання виконання основного зобов'язання може настати у строк, визначений договором або законом.

Згідно правового висновку Верховного суду України, викладеному у справі № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Договір поруки припиняється при наявності двох умов, а саме: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін.

Установлення додатковою угодою до кредитного договору збільшеного розміру суми кредиту, без згоди поручителя, призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього, та є підставою для визнання поруки такою, що припинилась відповідно до вимог частини першої статті 559 ЦК України. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України по цивільній справі № 6-185цс14.

З метою зменшення фінансового навантаження між Банком та відповідачкою 21.12.2009 року укладено додаткову угоду №1 до зазначеного кредитного договору про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту на період з 15.01.2010 року по 15.12.2010 року - зменшено розмір щомісячного платежу та змінено графік погашення заборгованості (а.с.21-23). Виходячи із п.2.1.2. додаткової угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми Кредиту щомісячно збільшується на розмір щомісячної залишкової заборгованості за процентами відповідно до Графіку погашення кредиту та інших платежів, у зв'язку з чим відбувається зміна строку погашення позичальником цієї заборгованості.

Таким чином, додатковою угодою не збільшено обсяг відповідальності за основним зобов'язанням. Внаслідок реструктуризації збільшився лише строк виконання зобов'язання за графіком погашення платежів в межах нарахованої суми кредиту з урахуванням відсотків та пені.

Із матеріалів справи вбачається, що строк дії кредитного договору вказано до 18 травня 2026 року, таким чином строк дії поруки той же.

22 липня 2015 року Банком направлено відповідачам вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань (а.с.24-26). Позов поданий 5 листопада 2015 року, тобто в межах зазначеного вище 6 місячного строку. Таким чином вимоги Банку щодо стягнення заборгованості в солідарному порядку є законними.

Посилання ОСОБА_2 на те, що даний кредитний договір припинив свою дію з 30.03.2015 року, оскільки між нею та Банком був укладений інший договір з метою рефінансування заборгованості, а також, що розрахунок суми позовних вимог документально не підтверджено, є необґрунтованими.

Так, 30 березня 2015 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/81-1-0-00/17869 на суму 112363,71 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 19% річних та строком повернення 31 липня 2026 року з метою рефінансування заборгованості позичальника перед кредитором за кредитним договором №Z14/006-4/76224 від 19 травня 2006 року. Проте, даний договір не був реалізований, оскільки позичальником не були виконані умови п.3.1 цього договору (а.с.67,192-195), а відтак відсутні докази здійснення рефінансування первинного кредитного договору за умовами зазначеного кредитного договору № 014/81-1-0-00/17869. Розрахунок наявної заборгованості ОСОБА_2 перед Банком станом на 23.09.2015 року підтверджений документально та не спростовано відповідачкою, яка власних розрахунків заборгованості на заперечення поданих Банком не подавала, а також клопотань про призначення відповідної судово-бухгалтерської експертизи не заявляла.

Посилання апелянта щодо порушення порядку перегляду заочного рішення є безпідставними та спростовуються матеріалами справи (а.с.88-89).

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304,307, 308, 313, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: