АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Осіяна О.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2015 року в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 155746,20 грн., а в іншій частині - рішення залишити без змін, посилаючись на те, що заочне рішення, в оскарженій частині, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права / т.1 а. с. 166-168 /. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що фактично ОСОБА_2 ставить питання про скасування заочного рішення від 28.10.2015 року в частині стягнення з нього матеріальної шкоди та ухвалення (в цій його частині) нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_3

Зазначеним заочним рішенням від 28.10.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 156996,2 грн., з яких: 155746,2 грн. - матеріальна шкода, 750 грн. - вартість послуг експерта, 500 грн. - вартість послуг евакуатора.

Також, суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 сплачений останньою судовий збір у розмірі 1569,96 грн.

У позовних вимога про стягнення моральної шкоди - відмовлено / т.1 а. с. 63-66 /.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є власником автомобіля «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 / т.1 а. с. 12 /

Відповідач ОСОБА_2 20.05.2015 року, о 15 годині, керуючи автомобілем «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_2, рухаючись по вул. Чернишевського у м. Дніпропетровську, не впоравшись з керуванням транспортного засобу, виїхав на зустрічну смугу та скоїв наїзд на декілька транспортних засобів, серед яких був і автомобіль позивачки.

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2015 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у сумі 425 грн. в дохід держави / т.1 а. с. 14 /.

На день скоєння ДТП, 20.05.2015 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа Страхування», що підтверджується полісом НОМЕР_6,строк дії якого з 24.01.2015 року по 23.01.2016 року включно. Забезпеченим транспортним засобом, згідно вказаного полісу, є автомобіль «Шкода Октавія», державний номер НОМЕР_3. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика згідно цього договору за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000 грн., без франшизи /т.1.а.с.30/.

ПрАТ «СК «Альфа Страхування» 06.08.2015 року перерахувало позивачці страхове відшкодування в розмірі 42 971,20 грн., що підтверджується квитанцією від цієї ж дати /а.с.17/. Окрім того, страхова компанія зобов'язалася після надання актів виконаних робіт та чеків про сплату ремонту пошкодженого транспортного засобу сплатити позивачці ПДВ в розмірі 8594,24 грн. /т.1 а. с. 16/.

Згідно висновку експертного дослідження № 2852 від 14.08.2015 року, вартість відновлювальних робіт, спричинених власнику транспортного засобу «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_4, становить 207 311,64 грн. / т.1 а. с. 19-40 /. Вартість послуг експерта склала 750 грн., які були сплачені позивачкою, що підтверджується відповідною квитанцією / т.1 а. с. 18 /. Крім того, ОСОБА_3 були понесені витрати за послуги евакуатора в розмірі 500 грн. / т.1 а. с. 42 /.

Виходячи з доказів по справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, в силу ст. ст. 1166, 1188 ЦК України, підлягають задоволенню / т.1 а. с. 63-66 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з дійсних обставин справи та наданих доказів, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3, в частині стягнення спричиненої матеріальної шкоди, підлягають задоволенню.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у п. 4 Постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», - розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Отже, районний суд дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та правильно визначився із її розміром, розрахувавши його як різницю між розміром матеріальної шкоди, встановленого висновком експертного дослідження № 2852 від 14.08.2015 року у сумі 207311,64 грн. та сумою, яку вже сплатила страхова компанія відповідно до умов договору страхування - 42971,20 грн. і 8594,24 грн., які страхова компанія зобов'язалася сплатити після завершення ремонту (207 311,64 грн. - 42971,20 грн. - 8 594,24 грн. =155746,20 грн.).

Суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки і витрати на послуги експерта у сумі 750 грн. та вартість послуг евакуатора - 500 грн., оскільки понесення таких витрат підтверджено позивачкою належними та допустимими доказами / т.1 а. с. 18,42 /.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

У ході апеляційного розгляду справи, за клопотанням ОСОБА_2, у справі було призначено автотоварознавчу експертизу, за наслідками якої, висновком № 2763-16 від 11.08.2016 року встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_1, до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 20.05.2015 року, становить 484352,57 грн., але, у зв'язку з тим, що автомобіль позивачки на момент технічного огляду відновлено повністю, судовим експертом надано повідомлення про неможливість проведення дослідження щодо встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля та розміру завданого позивачці матеріального збитку, а також не вдалось можливим з'ясувати які деталі та агрегати підлягають заміні та яка їх залишкова вартість, які з них підлягають ремонту, тощо / т.1 а. с. 245-252 /.

Апеляційним судом встановлено, що згідно акту виконаних робіт № П2424 від 31.12.2015 року, складеного ПП «Сінгл-Сервіс», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Murano», державний номер НОМЕР_1, становить 235330,09 грн., які були сплачені ОСОБА_3 Зокрема, в цій калькуляції міститься повний перелік запасних частин, які були замінені на нові та їх вартість, а також наведений перелік виконаних робіт /т.1 а. с. 202-204 /.

На день ухвалення заочного рішення, 28.10.2015 року, автомобіль позивачки не був відремонтований, а тому суд першої інстанції обґрунтовано при визначенні розміру матеріальної шкоди виходив із висновку експертного дослідження № 2852 від 14.08.2015 року, яким розмір матеріальної шкоди визначений у сумі 207311,64 грн.

Таким чином, доводи апелянта у скарзі щодо недоведеності реальних витрат позивачки на ремонт автомобіля на час розгляду справи у суді першої інстанції є такими, що не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки, сума реальних витрат, понесених ОСОБА_3 перевищує розмір матеріальної шкоди, визначеної експертом у висновку № 2852 від 14.08.2015 року.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у справі доказів заміни пошкоджених відповідних деталей на нові є необґрунтованими та такими, що спростовуються актом виконаних робіт № П2424 від 31.12.2015 року, складеного ПП «Сінгл-Сервіс».

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником апелянта було заявлено клопотання про вирішення питання щодо передачі відповідачу деталей пошкодженого ним автомобіля, які були замінені позивачкою на нові, а у випадку їх відсутності - просив зменшити грошову суму, яка буде стягнута з відповідача на суму вартості пошкоджених деталей, визначену експертом.

Однак, відповідно до норм чинного законодавства, дане питання має вирішуватись у порядку позовного провадження, а не шляхом подачі відповідного клопотання до суду апеляційної інстанції.

Крім того, під час розгляду справи в апеляційному суді, ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти повернення ОСОБА_2 пошкоджених деталей після відшкодування останнім їй шкоди за судовим рішенням від 28.10.2015 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2015 року, в оскаржуваній його частині, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: