Справа № 534/94/16-ц
Провадження № 2/534/239/16
Рішення

Іменем України

10 травня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

В січні 2016 року ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 12 916 грн. 91 коп. та судові витрати в сумі 1 378 грн. Заявлені вимоги мотивує невиконанням відповідачем взятих за кредитним договором зобовязань.

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягає на задоволенні позову, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві (а.с. 22).

Відповідач позов не визнала з підстав досягнення домовленості з Банком щодо погашення заборгованості на умовах реструктуризації, а відтак, позов, який ґрунтується на вимогах кредитного договору, умови якого на час подання позову є такими, що зазнали суттєвих змін, вважає таким, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши представлені у справі письмові докази, суд встановив наступне:

За посиланням Банку, 04.01.2008 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк /з наступним правонаступництвом ПАТ КБ «Приватбанк»/ та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, у відповідності до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 10 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дїї картки. За обґрунтуванням позивача загальний розмір заборгованості за кредитом станом на 30.11.2015 року становить 12 916 грн. 91 коп. Відповідні документи на підтвердження факту укладення кредитного договору з ОСОБА_1 /попри визнання явки позивача обовязковою /а.с. 32/ Банком не надані до позову долучений кредитний договір на імя ОСОБА_2 (а.с. 9-15)

Визначаючи характер спірних правовідносин та правову норму, яку належить до них застосувати, суд виходить з наступного:

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються гл.16, 47-51,71 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ Про банки і банківську діяльність та умовами укладеного договору.

Враховуючи позицію відповідача, яка просить відмовити в задоволенні позову через наявність договірних відносин з банком щодо реструктуризації боргу, суд, вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для покладення відповідності на відповідача на умовах, як вони визначені позивачем, з огляду на загальні положення про зобовязання, як вони визначені Книгою пятою ЦК України, наголошує про наступне:

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобовязання, згідно з положеннями ст.. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В даному провадженні з беззаперечністю є встановленим той факт, що 25 грудня 2015 року, з метою створення сприятливих умов для виконання Боржником зобовязань за кредитним договором (а.с. 38-44) сторони шляхом укладення додаткового договору про продовження строку дії основного договору, зміни графіка платежів та процентних ставок по ньому фактично зменшили розмір заборгованості за основним договором, а відтак, на умовах реструктуризації внесли зміни до раніше укладеного кредитного договору.

Можливість вирішення питання щодо реструктуризації заборгованості за кредитними договорами, внесення змін до кредитних договорів щодо порядку погашення кредиту та відсотків врегульована статтями 6, 12, 13 ЦК України, за якими сторонам цивільних правовідносин надане право врегулювати свої правовідносини в договорі на власний розсуд.

Отже, здійснивши судовий розгляд на засадах змагальності сторін та провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, суд, за наявності досягнутої сторонами домовленості щодо внесення змін до раніше укладеного кредитного договору, наголошує на відсутності правових підстав для покладення відповідальності на відповідача за основним договором на умовах, як на тому наполягає позивач.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, ст.ст.509, 526 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк „ПриватБанк відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В. Окунь