АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1059/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Черненко В.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівВініченка Б. Б., Храпка В. Д.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 3 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір за умовами якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у сумі 463798.96 гривень, що є еквівалентом 56204.43 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредит в повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору.

Також позивач зобов'язався надати відповідачу додатковий кредит у сумі 218979.20 гривень, що є еквівалентом 26536.50 доларів США, строком 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням - оплата страхових платежів згідно з договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору.

Відповідач зобов'язався здійснювати щомісячні платежі відповідно до графіка погашення.

Згідно п.1.6 умов кредитування, виконання зобов'язань відповідача було забезпечено договором застави транспортного засобу від 4 грудня 2013 рок, за яким відповідачем було передано в заставу транспортний засіб марки Аudi, модель Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1.

З березня 2014 року відповідач порушує взяті за договором зобов'язання, щодо сплати щомісячних платежів, погоджених в графіку погашення кредиту, внаслідок чого станом на 6 січня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 44366.29 гривень.

У зв'язку з чим, 5 червня 2014 року позивачем направлено вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, яка отримана відповідачем 14 червня 2014 року і відповідно до умов, кредит та заборгованість, мали бути повернуті до 13 липня 2014 року але повернуті не були.

Сума кредиту яка мала бути повернута складає 983504.18 гривень, сума процентів складає 51117.63 гривни.

Загальна сума боргу за кредитом склала 1078988.10 гривень.

Загальна сума основного боргу зі сплати додаткового кредиту на дату складення позовної заяви становить 50635.35 гривень.

Такими діями відповідача - позивачу були завдані збитки.

В зв'язку з невиконанням умов договору, відповідач вимушений був скористатись своїм право відповідно до договору і почати процедуру звернення стягнення на предмет застави, за наслідками якої 4 жовтня 2014 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, щодо звернення стягнення на предмет застави, а також звернувся до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та ТОВ «Кредитекспрес Юкрейд Ел.Ел.Сі» для супроводження процесу вчинення виконавчого напису, звернення стягнення на предмет застави та супроводження процесу стягнення заборгованості внаслідок чого позивачем понесені збитки в сумі 6360 гривень.

Крім того , з метою супроводження процесу стягнення заборгованості, підготовки позовної заяви та представництва в суді, позивач вимушений був звернутись до ТОВ «Юридична фірма Вернер» якому сплатив за надані послуги 13536.97 гривень, що є збитками.

За порушення умов договору, нараховані штрафи в сумі 95391.08 гривень та пеня за порушення зобов'язань щодо повернення кредиту в сумі 2888.85 гривень та додаткового кредиту в сумі 1902.52 гривень.

Також на підставі статті 625 ЦК України позивачем за порушення терміну оплати чергових платежів нараховано 3% річних за кредитом в сумі 16144.66 гривень, за додатковим кредитом 570.75 гривень та інфляційні за кредитом 91457.60 гривень, за додатковим кредитом 3853.23 гривень.

На підставі зазначених обставин, позивач просив стягнути з відповідача 1361729.11 гривень.

Звернути стягнення на предмет застави транспортний засіб марки Ауді Q7, кузов НОМЕР_2, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 662570 гривень шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» та подальшого продажу з публічних торгів.

Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 1361729.11 гривень.

Звернуто стягнення на предмет застави транспортний засіб марки Ауді Q7, кузов НОМЕР_2, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 662570 гривень шляхом його вилучення на користь ТОВ «Порше Мобіліті» та подальшого продажу з публічних торгів.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 29 лютого 2016 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Зокрема в апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає про те, що у відповідності до умов договору, 4 жовтня 2014 року приватним нотаріусом, для задоволення вимог позивача, вчинено виконавчий напис на звернення стягнення на автомобіль, такий спосіб захисту порушеного права як вилучення автомобіля на користь позивача не передбачений законом та договором, юридичні послуги не підпадають під поняття збитків.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач порушив взяті за договором зобов'язання внаслідок чого позивачу було завдано збитків.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 3 грудня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір за умовами якого товариство надає кредит в сумі 463798.96 гривень, що еквівалентно 56204.43 доларам США, строком 60 місяців та додатковий кредит в сумі 218979.20 гривень, що еквівалентно 26536.50 доларам США зі змінною процентною ставкою 9.90%

Відповідач зобов'язався погашати кредит та проценти згідно графіку.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач умови договору виконав та надав відповідачу кредит.

Відповідач умови договору не виконував та не проводив повернення кредиту в порядку визначеному графіком.

Згідно частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до частини 1 статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Зобов'язання відповідача було забезпечено крім пені та штрафу, також заставою шляхом укладення 4 грудня 2013 року між сторонами договору застави транспортного засобу (а.с.26-29), за умовами якого ОСОБА_6 передав в заставу автомобіль Ауді Q7, кузов НОМЕР_2, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки відповідач не дотримався графіка погашення кредиту та сплати процентів у позивача виникло право на дострокове повернення кредиту.

Пунктом 3.3 загальних умов кредитування встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

5 червня 2014 року позивач направив відповідачу таку вимогу, яка не була виконана.

Станом на 6 січня 2015 року заборгованість складає: основна сума боргу зі сплати кредиту 1078988.10 гривень, основна сума боргу зі сплати додаткового кредиту у розмірі 50635.35 гривень, штраф у розмірі 95391.08 гривень, пеня у розмірі 4791.37 гривень.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначені в даній нормі права проценти є мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, в той же час договором, у разі порушення зобов'язання встановлений штраф та пеня, які можуть бути стягнуті одночасно (Постанова Верховного Суду України від 6.06.12 року №6-49 цс12).

Разом з тим, як передбачено нормами Закону вiд 3 липня 1991 р. № 1282-XII «Про iндексацiю грошових доходiв населення» , iндекс iнфляцiї (iндекс споживчих цiн) - це показник, що характеризує динамiку загального рiвня цiн на товари та послуги, якi купує населення для невиробничого споживання, а цiни в Українi встановлюються в нацiональнiй валютi - гривнi. Офiцiйний iндекс iнфляцiї, що розраховується Державним комiтетом статистики України, визначає рiвень знецiнення нацiональної грошової одиницi України, тобто купiвельної спроможностi гривнi, а не iноземної валюти.

Отже, iндексацiї внаслiдок знецiнення пiдлягає лише грошова одиниця України - гривня, а iноземна валюта, яка була предметом договору, iндексацiї не пiдлягає.

Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого iндексу iнфляцiї поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривнi.

Як вбачається з позовної заяви, позивач розраховуючи суму боргу виходив із заборгованості в іноземній валюті перерахованої за курсом до гривни на час подачі позову, а відтак не підлягає задоволенню вимога щодо стягнення інфляційних втрат.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Позивач до збитків відніс витрати на надання юридичних послуг при вчиненні виконавчого напису та стягненні заборгованості.

Однак вказані витрати не підпадають під поняття збитків, оскільки не носять обов'язкового характеру, а витрати на правову допомогу під час розгляду справи врегульовані Главою 8 ЦПК України.

Згідно частини 2 статті 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що зобов'язання забезпечене заставою було порушено, а тому у позивача виникло право звернення стягнення на предмет застави.

Пунктом 5.4 договору застави встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса. 4 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб Ауді Q7, кузов НОМЕР_2, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 на погашення вимог ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» на суму боргу в розмірі 833035.33 гривень.(т.1 а.с.55)

Наявність виконавчого напису не позбавляє права заставодержателя звернутися до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет застави, що встановлено частиною 1 статті 590 ЦК України.

Окрім цього суми заборгованості які зазначені в виконавчому написі та в позовній заяві є різними.

Разом з тим, реалізація предмета застави відбувається в порядку частини 1 статті 591 ЦК України, згідно якої реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

В п.5.4.1 договору застави, сторони домовились, що реалізація предмета застави , на який звернене стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде узгоджено сторонами або дозволено законодавством.

Таким чином такий спосіб звернення стягнення як вилучення на користь ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» предмета застави не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції вказані обставини справи та вимоги закону не врахував, а тому рішення суду підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст..ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково, а рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість яка складається з основного боргу зі сплати кредиту у сумі 1078988.10 гривень, основної суми боргу зі сплати додаткового кредиту у сумі 50635.35 гривень, штрафу у сумі 95391.08 гривень, пені в сумі 4791.37 гривень, 3% річних у сумі 16715.41 гривень, а всього 1246521 гривну 31 копійка.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 1246521 гривна 31 копійка, що складається з основного боргу зі сплати кредиту у сумі 1078988.10 гривень, основної суми боргу зі сплати додаткового кредиту у сумі 50635.35 гривень, штрафу у сумі 95391.08 гривень, пені в сумі 4791.37 гривень, 3% річних у сумі 16715.41 гривень звернути стягнення на транспортний засіб Ауді Q7, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 2967 куб. см., 2013 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, заставною вартістю 662570 гривень шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 4988 гривень 58 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_6 судові витрати пропорційно до задоволеної частини апеляційної скарги в сумі 313 гривень 70 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :