АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/204/16 Справа № 191/937/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Дніпропетровськ 2 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Пономарь З.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Сахарова Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини / а. с. 2 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.11.2008 року, з відповідача на її користь стягнені аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, до досягнення нею повноліття.

Згідно виписки з історії хвороби КЗ «Дніпропетровської обласної дитячої клінічної лікарні», їх донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом - дитяча абсансна епілепсія. Відповідно до виписок із історій хвороб, вона лікується тривалий час, у тому числі і стаціонарно.

Згідно із копіями платіжних документів: чеків на придбання ліків та обстежень додаткові витрати склали 4540,43 грн. за період з 2013 року.

Дитина хворіє з 2013 року на хронічне захворювання, перебуває на диспансерному клінічному обліку, а тому потребує постійних витрат на лікування. Відповідач жодної участі у додаткових витратах на лікування дитини, які несе вона, не бере. З цих підстав позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування понесених нею додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини в сумі 4540, 43 грн. та судові витрати в розмірі 243-60 грн. / а. с. 2 /.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.07.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 3000 грн.

Також, судом вирішено питання щодо стягнення судових витрат / а. с. 80-81/.

Додатковим рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.10.2015 року доповнено мотивувальну частину рішення після фрази: «Як вбачається з наданих позивачкою копій платіжних документів: чеків на придбання ліків, квитанцій обстеження, нею було витрачено 6072, 08 гривень, тобто витрати склали більше ніж нею заявлено в позові. (а.с.12-33), нижчезазначеним текстом: «в тому числі:

- квит. № 969525 від 28.05.2013 р. (а.с.12) - 255 грн.;

- копія чеку від 08.06.2013 р. (а.с.13) - 485-50 грн.;

- заказ № НОМЕР_1 (а.с. 14-14-а) - 100 грн.;

- заказ № НОМЕР_2 (а.с. 15-15-а) - 100 грн.;

- заказ № НОМЕР_3 (а.с. 16-17) - 100 грн.;

- заказ № НОМЕР_4 (а.с. 18-19) - 100 грн.;

- заказ № НОМЕР_5 (а.с. 20-21) - 110 грн.;

- квит. №69 від 03.02.2014 р.( а.с.22) -1087,60 грн.;

- заказ №А5-0012351 від 04.02.2014 року на ліки ( а.с.23) - 1076,75 грн.;

- квит. №61 від 31.01.2014 р. ( а.с.24) - 357,05 грн.;

- заказ №А5-0011199 від 03.02.2014 року на ліки ( а.с.25) - 350,05 грн.;

- квит. № 2964 від 27.01.2014 р. ( а.с.26) - 3251,50 грн.;

- заказ №А5-0008491 від 27.01.2014 року на ліки ( а.с.27) - 244-50 грн.;

- копія чеку № 786398 від 19.02.2014 р. (а.с.28) - 121,18 грн.;

- копія чеку № 711748 від 20.11.2013 р. (а.с.29) - 146,30 грн.;

- копія чеку № 24 від 07.06.2013 р. (а.с.30) - 143,00 грн.;

- копія чеку № 136190 від 24.01.2014 р. (а.с.31) 82,45 грн.;

- копія чеку від 24.01.2014 р. (а.с.31) - 146,00 грн.;

- копія чеку від 20.09.2013 р. (а.с.32) - 157,60 грн.;

- копія чеку від 22.08.2013 р. (а.с.32) - 72,70 грн.;

- копія чеку № 223004 від 23.02.2015 р. (а.с.33) - 184,60 грн.;

- копія чеку № 222996 від 23.02.2015 р. (а.с.33) - 399-40 грн.

Враховуючи, що позивачка просила стягнути на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 4540 грн.43 коп., то суд, виходячи з вимог ст.185 СК України, яка передбачає, що участь матері, батька у додаткових витратах на дитину не має бути обовязково рівною, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, у розмірі 3000 грн.» /а. с. 113-114/.

З рішенням суду від 28.07.2015 року не погодився відповідач ОСОБА_2 і звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить це рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права / а. с. 84-87 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду та додаткове рішення, в частині підстав обґрунтування задоволення позову ОСОБА_3 та в частині розміру стягнених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, - зміні, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що фактично понесені позивачкою додаткові витрати на лікування доньки складають більше чим заявлені позивачкою 4540,43 грн., а тому, з урахуванням матеріального стану батька і матері, є всі підстави відступити від рівності їх участі у таких витрат, стягнувши з відповідача 3000 грн.

Однак, з такими висновками суду, щодо обґрунтування підстав часткового задоволення позову, погодитися не можна, оскільки вони не відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Судом встановлено, що з 27.07.1996 року по 11.12.2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.12.2014 року /а. с. 7/.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а. с. 3/, яка проживає разом зі своєю матірю ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ЖЕК -1 від 26.02.2015 року / а. с. 8, 63/.

Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.11.2008 року ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до її повноліття, тобто до 30.10.2024 року /а. с. 9/.

Відповідно до: виписки з історії хвороби КЗ «Дніпропетровської обласної дитячої клінічної лікарні» (за період лікування з 27.05.2013 року по 07.06.2013 року), виписки з амбулаторної карти, довідки Синельниківського центру первинної медико-санітарної допомоги, - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: дитяча абсансна епілепсія, проходить відповідні лікування із застосуванням відповідних медикаментів /а. с. 10,11,69/.

Отже, у звязку з хворобою дитини, позивачка, з якою проживає донька, несе додаткові витрати на її утримання (лікування).

Судом апеляційної встановлено, що позивачкою ОСОБА_3, в період 2013-2015 років, було придбано за власні кошти ліки та медичні матеріали на лікування своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4, на загальну суму 3731,65 грн.:

08.06.2013 року в Аптеці №6 «Алтима»: кортексин 315 грн., новокаін 7,40 грн., шприц 10 шт. 7,00 грн., кардонат №30 48,20 грн., йодомарин 29,50 грн., хюмер дитячий 61,60 грн., діоксідін 3 ампули 16,80 грн., всього на суму 485,50 грн. /а. с. 13/;

04.02.2014 року в ТОВ «Аптека гормональних препаратів» Аптека №5: конвулекс ретард 159,20 грн., конвулекс ретард 82,45 грн., конвулекс ретард 79,60 грн., конвулекс ретард 82,45 грн., конвулекс ретард 159,20 грн., конвулекс ретард 79,60 грн., конвулекс ретард 434,25 грн., всього на суму 1076,75 грн. /а. с. 23/;

03.02.2014 року ТОВ «Аптека гормональних препаратів» Аптека №5: конвулекс ретард 270,45 грн., конвулекс ретард 79,60 грн., всього на суму 350,05 грн. /а. с. 25/; 27.01.2014 року в ТОВ «Аптека гормональних препаратів» Аптека №5: конвулекс ретард 164,90 грн., конвулекс ретард 79,60 грн., всього на суму 244,50 грн. /а. с. 27/;

19.02.2014 року в Аптеці №1 м. Дніпропетровська: конвулекс ретард 91,00 грн., гропринозин №50 30,18 грн., всього на суму 121,18 грн. /а. с. 28/;

20.11.2013 року в Аптеці №1 м. Дніпропетровська: конвулекс ретард №50 146,30 грн. /а. с. 29/;

07.06.2013 року в ПП «Полюс Віта»: конвулекс ретард №50 143,00 грн. /а. с. 30/;

24.01.2014 року в Аптечному пункті №2 від Аптеки №8 м. Дніпропетровська: конвулекс ретард №5 82,45 грн. та в аптеці № 11 м. Дніпропетровська: пантогам 146,90 грн. /а. с. 31/;

20.09.2013 року в Аптеці №1 ТОВ «Трансфарм-Дніпро»: конвулекс ретард 157,60 грн. та 22.08.2013 року в Аптеці ПП «Полюс-Віта»: конвулекс ретард 72,70 грн. /а. с. 32/;

23.02.2015 року в Аптечному пункті №4 від Аптеки №2 «Мечниковская»: конвулекс ретард №5 184,60 грн, конвулекс ретард №5 186,60 грн., конвулекс ретард №5 212,80 грн., всього на суму 399,40 грн. /а. с. 33/, що підтверджується наданими суду копіями чеків.

Крім того, позивачкою були витрачені грошові кошти на проведення медичних досліджень (аналізів) її хворої доньки ОСОБА_4 на загальну суму 760 грн.:

в клініці «Медична допомога дітям та дорослим» 28.05.2013 року - 250 грн. /а. с. 12/;

в лабораторії «Сінево» 16.08.2013 року - 100 грн. /а. с. 14-14а/;

в лабораторії «Сінево» 12.10.2013 року - 100 грн. /а. с. 15-15а/;

в лабораторії «Сінево» 24.12.2013 року - 100 грн. /а. с. 16-17/;

в лабораторії «Сінево» 25.03.2014 року - 100 грн. /а. с. 18-19/;

в лабораторії «Сінево» 18.07.2014 року - 110 грн. /а. с. 20-21/.

Всі лабораторні дослідження (аналізи) та лікарські препарати були призначені неповнолітній ОСОБА_4 згідно виписки з історії хвороби №6727 /а. с. 10/, виписки із медичної картки /а. с. 11/ та відповідно до висновку лікарської консультативної комісії КЗОЗ «Синельниківського центру первинної медико-санітарної допомоги» Синельниківської райради /а. с. 129/.

Отже, позивачкою ОСОБА_3, в період 2013-2015 років, було понесено додаткові витрати на лікування доньки ОСОБА_4 в сумі 4491,65 грн., а не в сумі 6072,08 грн. як зазначив суд першої інстанції в своєму додатковому рішенні від 30.10.2013 року.

Суд першої інстанції безпідставно зарахував до суми витрат на лікування доньки витрати: в розмірі 1087,60 грн. за квитанцією № 69 від 03.02.2014 року / а. с. 22 /, оскільки ця квитанція підтверджує поповнення ОСОБА_3 рахунку ОСОБА_5, а не придбання ліків; в розмірі 357,05 грн. за квитанцією № 61 від 31.01.2014 року / а. с. 24 /, оскільки ця квитанція підтверджує поповнення ОСОБА_3 рахунку ОСОБА_5, а не придбання ліків; в розмірі 3251,50 грн. за квитанцією № 2964 від 27.01.2014 року / а. с. 26 /, оскільки на а. с. 26 дійсно знаходиться квитанція № 2964 від 27.01.2014 року, але про перерахування суми 357,05 грн., а не 3251,50 грн., і ця квитанція підтверджує поповнення ОСОБА_3 рахунку ОСОБА_5, а не придбання ліків.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана. Зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.

Отже, кожен із батьків зобовязаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обовязки щодо несення таких витрат, що не прийняв до уваги суд першої інстанції ухвалюючи рішення по справі та відступаючи від рівності участі кожного із батьків у таких витратах.

Крім того, ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції зазначив, що він прийняв до уваги матеріальне становище матері, яка отримує пенсію і її дохід менший ніж у батька дитини, але при цьому суд першої інстанції не встановив який же розмір отримуваної позивачкою пенсії.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що розмір пенсії позивачки по квітень 2015 року складав 2726,18 грн., з травня 2015 року -2251,68 грн., а з вересня 2015 року 2314,18 грн./ а. с. 131-132 /.

Щодо матеріального стану відповідача, то його нарахована заробітна плата в період 2014-2015 роках балансує від 3211,51 грн. до 4042,68 грн., але при цьому з відповідача на користь позивачки утримуються аліменти на утримання як їх неповнолітньої доньки (1/4 частина), так і повнолітньої доньки, яка навчається (1/8 частина), що підтвердили суду і обидві сторони /а. с. 58,75/, тобто після утримання з відповідача обовязкових платежів та аліментів розмір заробітної плати останнього не є високим, що також не прийняв до уваги суд першої інстанції.

Виходячи з вище наведених норм матеріального права та встановлених дійсних обставин по справі, колегія суддів приходить до висновку, що, як рішення суду від 28.07.2015 року, так і додаткове рішення від 30.10.2015 року (де суд апеляційної інстанції виходить за межі апеляційної скарги в силу ст. 303 ЦПК України), в частині підстав обґрунтування задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та в частині розміру стягнених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, - підлягають зміні і з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2245,83 грн. (4491,65 грн. : 2 = 2245,83 грн.), а не 3000 грн., як стягнув суд першої інстанції.

Отже, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 30 жовтня 2015 року, в частині підстав обґрунтування задоволення позову ОСОБА_6 та в частині розміру стягнених додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, - змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2245,83 грн. (дві тисячі двісті сорок пять гривень 83 копійки).

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: