У Х В А Л А

7 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 9 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором від 16 квітня 2013 року № SАМDН0413 у розмірі 10 тис. дол. США, відсотки за банківським вкладом у розмірі 815,06 дол. США та 3 % річних у сумі 287,67 дол. США, грошові кошти за договором від 16 квітня 2013 року № SАМDN9611 у розмірі 10 тис. дол. США, відсотки за банківським вкладом у розмірі 815,06 дол. США та 3 % річних у сумі 287,67 дол. США, грошові кошти за договором від 16 квітня 2013 року № SАМDN0162 у розмірі 10 тис. дол. США, відсотки за банківським вкладом у розмірі 815,06 дол. США та 3 % річних у сумі 287,67 дол. США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, вищезазначене рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень апеляційної та касаційної інстанцій та залишення в силі рішення суду першої інстанції з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 1058, 1059 ЦК України, пункту 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року №516, пункту 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року №174 та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року, 6 та 13 липня 2016 року та постанову Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи в задоволення позовних вимог суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено обставини, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог, які б давали підстави вважати, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу у простій письмовій формі, а також не доведено факту внесення ним коштів на рахунок ПАТ КБ «Приватбанк». Надані позивачем роздруківки платіжних доручень від 16 квітня 2013 року не містять підпису працівника банку, який прийняв готівку, і відбитку печатки (штампу) або електронного підпису працівника банку, засвідченого електронним підписом САБ.

Разом з тим у справах, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року, 6 та 13 липня 2016 року, в яких надані як приклад неоднакового застосування норм матеріального права, суди відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходили з того, що між сторонами було укладено договір банківського вкладу у простій письмовій формі, а надані платіжні доручення містять усі необхідні реквізити банківської установи.

Отже, у справах наявні різні фактичні обставини встановлені судами, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Висновки зроблені судом, у справі про перегляд якої подано заяву, не суперечать висновкам, зробленим Верховним Судом України у постанові від 29 жовтня 2014 року, на яку посилається заявник.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення грошових коштів до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук