АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2835/16 Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1839/К/16 Чайкіна О.В.
Категорія № 26 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Михайлів Л.В.

секретар: Чубіна А.В.

за участю: представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» - Цвіркуна Сергія Олеговича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» ( надалі - ПрАТ «ІнГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що тривала робота з 18.06.1981 р. по 13.11.2015р. на ПАТ «ІнГЗК» в умовах шкідливих факторів, викликала у нього професійне захворювання, у зв'язку з чим висновком МСЕК від 10.11.2015 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 60% та 3 групу інвалідності. Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з відповідача в сумі 75000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «ІнГЗК» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 35000 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «ІнГЗК» на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «ІнГЗК» ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та зменшення стягнутого судом розміру моральної шкоди, оскільки висновки суду не відповідають матеріалам справи, ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вважає, судом не враховано, що з 2005 року позивач мав достатній стаж для оформлення пільгової пенсії продовжував працювати більше 10 років, відчуваючи симптоми професійного захворювання. Позивач знав про шкідливі фактори виробництва свідомо продовжував працювати, отримуючи пільги та підвищений розмір заробітної плати.

Вважає, що в діях відповідача відсутня протиправна поведінка, оскільки робота у шкідливих умовах праці законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому підстави покладення обов'язку відшкодування шкоди на підприємство відсутні; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами та не був встановленим судом; розмір моральної шкоди необґрунтований.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПрАТ «ІнГЗК» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 працював на підприємстві відповідача ПрАТ «ІнГЗК» у період з 18.06.1981 року по 06.05.1989 рік підземним кріпильником шахти «Центральна» Інгулецького ГЗК, з 11.08.1997 року по 13.11.2015 року помічником машиніста електровозу в кар'єрі залізничного цеху ПрАТ «ІнГЗК», що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с.9-14).

Згідно Акту розслідування причин виникнення у ОСОБА_4 хронічного професійного захворювання від 17.09.2015 року в пункті 17 встановлено причину професійного захворювання: загальна вібрація: 106 дБ при ГДР 101 дБ; 111 дБ при ГДР 107 дБ; концентрація пилу з вмістом кремнію діоксину від 10 до 70 %: 2,55 - 12,5 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3;(а.с.15-18). Акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку ( а.с.15-19).

Із виписки Акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 10.11.2015 року слідує, що позивачу при первинному огляді встановлено 60% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності безстроково (а.с.20).

Працюючи протягом тривалого часу, в умовах, які характеризуються важкою фізичною працею, а саме перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, ОСОБА_4 отримав професійне захворювання.

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 20 серпня 2015 року ОСОБА_4 встановлено професійне захворювання з діагнозом: вібраційна хвороба І-ІІ ст. від дії загальної вібрації, попереково-крижова радикулопатія, двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС першого ст.), остеоартрозу і періартрозу ліктьових (ПФ першого-другого ст.) та вираженими трофічними порушеннями в кістях. Хронічний (пиловий) бронхіт ЛН 1 ст. ( а.с.15-18).

Згідно п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 вересня 2015 року, встановлено, що причиною виникнення у ОСОБА_4 професійного захворювання є робота протягом 18 років в умовах, які характеризувались важкою фізичною працею, внаслідок перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Загальна вібрація: 106 дБ при ГДР 101 дБ; 111 дБ при ГДР 107 дБ; концентрація пилу з вмістом кремнію діоксину від 10 до 70 %: 2,55 - 12,5 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3;(а.с.15-18). Акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-відповідача у встановленому законодавством порядку.(а.с. 13-16).

Висновком МСЕК від 10 листопада 2015 року ОСОБА_4 встановлена втрата професійної працездатності 60% (з яких 50% по вібраційній хворобі, 10% хронічний бронхіт) та 3 група інвалідності, безстроково.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 вересня 2015 року, встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання є робота позивача протягом більш ніж 18 років в умовах впливу шкідливих факторів, тобто умови праці, характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» якими передбачено обов'язок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17 вересня 2015 року, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність вини у спричиненні моральної шкоди позивачу є необґрунтованими.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що заподіяна моральна шкода є недоведеною, колегія суддів відхиляє, оскільки на підставі медичних документів про лікування позивача у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, встановлено, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя та вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Інші доводи представника відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Колегія суддів погоджується із розміром моральної шкоди стягнутої з відповідача на користь позивача, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача, виходячи з засад розумності, виваженості та співмірності.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах протягом тривалого часу, що стало причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності у розмірі 60%, встановлення третьої групи інвалідності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

Л.В. Михайлів