АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/3976/16 Головуючий 1 інст. - Скотар А.Ю. Справа № 6430/1155/15 Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: стягнення боргу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року про відмову у забезпечені позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Юдіна Олена Сергіївна, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення в порядку вимог ст. 625 ЦК України за укладеним між ними 07.12.2012 року та нотаріально посвідченим договором позики трьох відсотків річних в сумі 7772,34 грн. та інфляційних сум в розмірі 27828,34 грн., а всього 35600,68 грн.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2016 року відкрито провадження у вказаній справі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року заява про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження на належні відповідачеві нежитлові приміщення першого поверху № 1, 2 в літ. «А-1», загальною площею 16,1 кв.м АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення першого поверху № 3,4 в літ «А-1» загальною площею 70,9 кв.м, розташовані за тією ж адресою, залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати цю ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу від 31 березня 2016 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження на належні відповідачеві вищевказані нежитлові приміщення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведена реальність загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову, не приведені обставини, які свідчать чи дозволяють стверджувати про наявність наміру відповідача відчужити зазначене майно, вартість якого не є співмірним із заявленими вимогами.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду відповідає вимогам процесуального закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому припущення суду щодо зазначених обставин повинно бути достатньо обґрунтованим з урахуванням забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Надані до апеляційного суду виділені матеріали справи свідчать про те, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 17 березня 2016 року задоволена заява ОСОБА_10 про перегляд заочного рішення Московського районного суду міста Харкова від 12 січня 2016 року у справі про стягнення з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_3 заборгованості за укладеним між ними 07.12.2012 року договором позики, вказане рішення суду скасовано та розгляд позову ОСОБА_3 призначено в загальному порядку.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники сторін пояснили, що до розгляду вищевказаної справи розгляд цієї справи № 6430/1155/15 зупинено на підставі вимог п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України.

При постановленні оскаржуваної ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, районний суд врахував вищевказані обставини, надав належу оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням того, що за своїм змістом забезпечення позову як заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі їх задоволення, не порушуючи при цьому збалансованості інтересів сторін, та обґрунтовано зробив висновок про те, що вжиття забезпечення позову може порушити принцип співмірності видів забезпечення позову із заявленими вимогами позивача.

В апеляційній скарзі не наведені докази того, що не застосування судом запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може призвести до будь-яких незворотних негативних наслідків для нього.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: