Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - садівниче товариство «Вишняки», про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - садівниче товариство «Вишняки», про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року,

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташованої на території садівничого товариства «Вишняки» Фастівського району Київської області (далі - СТ «Вишняки»), яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. На весні 2013 року з'ясував, що на належній йому земельній ділянці невідома особа звела допоміжну споруду. Згодом йому стало відомо, що його земельна ділянка була відповідачу ОСОБА_5

Ураховуючи наведене, та те, що у нього відсутні можливості володіти та користуватися належною йому земельною ділянкою, просив витребувати спірну земельну ділянку з незаконного володіння відповідача, а також зобов'язати відповідача звільнити вказану земельну ділянку.

ОСОБА_5 пред'явила зустрічний позов, у якому просила визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, скасувати присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці.

Позов мотивувала тим, що з 2008 року вона є членом СТ «Вишняки», і як члену товариства їй було надано спірну земельну ділянку, якою вона користується і до цього часу. Розпорядженням Фастівської районної державної адміністрації від 23 червня 2009 року їй було надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку. З січня 2008 року вона користується вказаною земельною ділянкою, сплачує всі необхідні платежі та членські внески.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від

24 березня 2015 року заявлені позови залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 17 вересня

2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволення позову ОСОБА_4 скасовано, у цій частині ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Витребувано земельну ділянку за № 18 площею 0,1 га, яка розташована на території Фастівського району Київської області у

СТ «Вишняки» з незаконного володіння ОСОБА_5 та зобов'язано останню звільнити вказану земельну ділянку. Вирішено питання розподілу судових витрат. У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні її зустрічного позову скасувати, у цій частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із того, що остання є власником спірної земельної ділянки на підставі державного акту, а відповідач

ОСОБА_5 не має правовстановлюючих документів про право власності на цю земельну ділянку, а відтак позивач має право на її витребування з чужого незаконного володіння.

Суди прийшли до правильного правового висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову, надав оцінку всім доказам, наданим сторонами.

Рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 126, 152 ЗК України,

ст. ст. 321, 387, 391 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від

24 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 17 вересня 2015 року в частині зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - садівниче товариство «Вишняки», про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю, скасування присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова