АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3221/16 Головуючий 1 інст. - Богдан М.В.
Справа № 641/1570/16-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Котелевець А.В., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у р озмірі 915 160 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 березня 2016 року відкрито провадження у справі.

10 березня 2016 року від ОСОБА_3 до суду надійшла заява про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності боржнику ОСОБА_2. В обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що до вирішення справи відповідач має можливість здійснити відчуження зазначеного нерухомого майна, що утруднить або зробить неможливим у майбутньому виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року клопотання представника позивача задоволено. Заборонено здійснення будь-яких дій по відчуженню належного на праві приватної власності ОСОБА_2 будинку що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність ухвали суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом не було зазначено у винесеній ним ухвалі жодних обставин, що підтверджувалися б належними та допустимими засобами доказування, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Будинок, на який судом накладено заборону на його відчуження, належить до спільного майна подружжя, оскільки придбаний у період шлюбу. На теперішній час між відповідачем ОСОБА_2 та його дружиною погіршились стосунки, вони мають намір розлучитись, через що постало питання про розподіл сумісного майна подружжя. При цьому вони мали бажання щодо укладання нотаріально посвідченого договору про розподіл майна подружжя. Накладення вказаної више заборони позбавляє їх можливості укласти даний договір розподілу майна.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову частково шляхом накладення заборони відчуження належного відповідачу будинку, суд першої інстанції виходив з того, що у разі невжиття забезпечення позову може бути утруднене чи неможливе виконання у майбутньому рішення у справі у разі задоволення позову.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як такий висновок є обґрунтованим, відповідає обставнам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

У відповідності з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз»яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року N 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Згідно п.4 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 915 160 грн. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 березня 2016 року відкрито провадження у справі. Заборгованість Відповідача, випливає з договору позики на суму 915160 грн., не погашається протягом досить тривалого строку, а спроби Позивача врегулювати питання погашення заборгованості позасудовим шляхом не досягли свого результату. Таким чином, вимоги Позивача до Відповідача носять майновий характер, розмір вимог Позивача до Відповідача є суттєвим.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції зробив правильний та обґрунтований висновок, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому у разі задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

За таких обставин судова колегія знаходить, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову постановлена з додержанням вимог закону, що відповідно до п.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ст. 312, ст .ст. 313-315, 317,319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: