Справа № 307/4567/13-ц Провадження № 6/307/12/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2016 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Сабадош В.В., з участю представника відповідачів ОСОБА_1 , представника третіх осіб Рішко П.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Тячівської міської ради, відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції, де треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поворот виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом Тячівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном комунальної власності територіальної громади міста Тячів і села Тячівка,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернулися в суд із заявою про поворот виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом Тячівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном комунальної власності територіальної громади міста Тячів і села Тячівка. В заяві зазначили, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року було задоволено позов Тячівської міської ради, яким вирішено питання припинити дії ОСОБА_2 по зайняттю нею та членами її сім`ї кімнат №№16, 30-36 другого поверху адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 , якими порушується право територіальної громади міста Тячів і села Тячівка на користування та розпорядження цим об`єктом права власності. Цим же рішенням ОСОБА_2 разом з членами її сім`ї були зобов`язані усунути перешкоди у здійснені Тячівською міською радою права користування адміністративною будівлею, розташованою по АДРЕСА_1 шляхом звільнення ними кімнат №№16, 30-36 другого поверху адміністративної будівлі АДРЕСА_1 . На думку заявників ці рішення були незаконні, у зв`язку з тим, що фактично вони вселилися і проживали біля двадцяти років у приміщенні, яке на час заселення було не адміністративною будівлею, а готелем, тобто будівлею, пристосованою для житла і мало статус жилого приміщення. За таких обставин, позивач мав право виселити їх, зазначивши кого конкретно з урахуванням прав та інтересів малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 (дочки ОСОБА_2 ), з наданням іншого придатного для проживання приміщення. Державним судовим виконавцем Фекете 6 березня 2012 року було примусово виконано незаконне рішення суду в той час коли їх не було вдома. В ході виселення, було розкрадено майно і грошові кошти, частину майна вивезено на смітник, частина майна була пошкоджена, а частину майна було перевезено у будівлю гуртожитку на АДРЕСА_2 . Коли вони отримали відомості про те, що представник відділу ДВС та невідомі особи вдерлися у приміщення, в яких вони проживали і де знаходилося їхнє майно, то прибувши на місце, вони побачили пусте приміщення з частиною майна, що знаходилося перебувало на причепі трактора. Де перебувало інше майно їм не було відомо. Внаслідок дій представника відділу ДВС Фекете у ОСОБА_2 стався приступ із частковим паралічем і вона потрапила в лікарню, де лікувалася декілька місяців.
Просять винести ухвалу про поворот виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року шляхом поновлення їх прав користування житлом в приміщеннях, в яких вони фактично проживали по АДРЕСА_1 та зобов`язати відділ ДВС Тячівського районного управління юстиції повернути їм вивезене та пошкоджене майно згідно з описом.
Заявники (відповідачі) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву про поворот виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року підтримали з викладених в ній підстав та просять її задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні додатково пояснила, що в квартирі по АДРЕСА_1 вона проживала разом з донькою та внуком протягом 22 років, куди їх тимчасово вселили на підставі рішення міської ради. Вона оскаржувала дії державних виконавців, але їй постійно відмовляли. До заяви про поворот виконання рішення вона додала опис речей, які їй належали до часу вчинення виконавчих дій, але підтверджуючих документів, що ці речі їй дійсно належали вона не має. Рішення суду, на підставі якого робилось виконання, вона оскаржувала і в даному рішенні не були вказані її донька і внук. Оскаржуване рішення за скаргою її доньки було скасоване і справу було повернуто на новий розгляд до Тячівського районного суду, про те позов було залишено без розгляду, оскільки позивач не з`являвся в судове засідання. Тячівська міська рада надала їм житло по АДРЕСА_2 , де стоять її речі, і які туди завезла виконавча служба. Два рази у її присутності проводився огляд квартири по вул.. Заводській, Тячівська міська рада надсилала листи з проханням з`явитися про отримання документів на квартиру по АДРЕСА_2 , але в ній вона не проживає, так як там мешкає ОСОБА_7 . Крім того, по вулиці Заводській приміщення не придатне для проживання і користування, так як не має каналізації, водогонів, електрики. Документи по вулиці Заводській на квартиру вона не оформляла. Просить заяву задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні додатково пояснила, що 19 років вона проживала по АДРЕСА_1 . На даний час вона знімає квартиру в іншому місці, оскільки умови проживання по АДРЕСА_2 не придатні для проживання дитини. Кількість речей, які знаходяться по АДРЕСА_2 якістю і кількістю не співпадають з речами, які знаходилися по вул. Гагаріна в м. Тячів до їх вилучення. Просить заяву задовольнити.

Представник позивача Тячівської міської ради Візичканич В.І. в судовому засіданні пояснив, що в позовній заяві була вимога усунути перешкоди, а не виселити. Оскільки відповідачка не мала законних підстав там проживати, рішення набрало законної сили і було виконане. В подальшому в касаційній інстанції рішення було скасовано. Участі у розгляді справи міська рада не брала, бо порушене право міської громади було усунуто. Відповідачі проживали по АДРЕСА_1 , але правових підстав для проживання там не мали. Міська рада не має документів, які б підтверджували право володіння відповідачами квартирою в будинку по АДРЕСА_1 та ОСОБА_8 таких документів не пред`являла. На момент пред`явлення позову про усунення перешкод будинок як нежитлова адміністративна будівля належав Тячівській міській раді на підставі свідоцтва про право власності. Зазначена будівля була відчужена міською радою третій особі на конкурсній основі в якості нежитлової будівлі. В задоволенні заяви про поворот виконання рішення просить відмовити. На продовження розгляду справи представник не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що в порядку ст..381 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи в його відсутності, а тому суд розглянув справу у його відсутності.

Представник відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції Крегул І.І. в судовому засіданні пояснив, що по даній справі у відділ ДВС надійшов виконавчий лист про усунення перешкод. Відділом ДВС виконувався даний виконавчий лист та надсилалася постанова про виконання. Рішення добровільно не виконувалось, а тому воно виконувалось примусово у відсутності боржника. Під час виконання рішення на столі в квартирі АДРЕСА_1 , вони знайшли постанову про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа. При виконанні була присутня заявниця, пропонувалося бути присутніми і іншим, про те вони відмовилися. Було складено опис і перевезено речі на вулицю Заводську в м. Тячів і проведення виконання було завершено. ОСОБА_2 зверталася зі скаргою на дії ДВС до суду і судом було відмовлено в задоволенні її скарг. Просить в задоволенні заяви відмовити. На продовження розгляду справи представник не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що в порядку ст..381 ЦПК України не є перешкодою розгляду справи в його відсутності, а тому суд розглянув справу у його відсутності.

Представник третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 - ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного між виконавчим комітетом Тячівської міської ради і ОСОБА_5 , остання придбала по АДРЕСА_1 на аукціоні нежитлову будівлю і в подальшому нею було викуплено земельну ділянку під цією будівлею. Це все відбулося після виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року. Станом на сьогодні власником нежитлової будівлі та земельної ділянки по АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , а тому поворот виконання рішення суду не може бути застосовано до ОСОБА_6 . Будинок по АДРЕСА_1 не є житловим приміщенням, рішенням суду не вирішувалось питання про виселення з вулиці Гагаріна, а тому поворот здійснити не можна. Заявники ОСОБА_8 не були наділені правом власності на дану будівлю, а на даний час вона належить іншій особі на законній підставі. Крім того, є наявні письмові документи, які підтверджують, що ОСОБА_8 надавались інші житлові приміщення, де в 2012 році було проведено ремонт, заміну віконних рам, двох унітазів, 2 душових кабінок. Приміщення відповідало встановленим законом будівельним нормам. Зазначив, що до ОСОБА_6 не можливо застосувати поворот виконання рішення суду, оскільки він не був позивачем по справі та на даний /час є власником не житлової будівлі. Просить в задоволенні заяви відмовити.

Заслухавши сторін та дослідивши всі обставини справи суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні, встановлено, що рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року було задоволено позов Тячівської міської ради до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном комунальної власності територіальної громади міста Тячів та села Тячівка, припинено дії ОСОБА_2 по зайняттю нею та членами її сім`ї кімнат №№ 16, 30-36 другого поверху адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 , якими порушується право територіальної громади міста Тячів і села Тячівка на користування та розпорядження цим об`єктом права комунальної власності, зобов`язано ОСОБА_2 разом з членами сім`ї усунути перешкоди у здійсненні Тячівською міською радою права користування адміністративною будівлею, розташованою по АДРЕСА_1 шляхом звільнення ними кімнат №№ 16, 30-36 другого поверху адміністративної будівлі АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.29-31).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 21 червня 2011 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 залишено без змін (Т.1 а.с.62-66).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 31 жовтня 2011 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Тячівського районного суду від 14 квітня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 21 червня 2011 року залишено без змін (Т.1 а.с.91).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 травня 2012 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 залишено без змін (Т.1 а.с.138-139).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12 вересня 2012 року за касаційною скаргою ОСОБА_3 рішення Тячівського районного суду від 14 квітня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 16 травня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (Т.1 а.с.155-156).

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2013 року цивільну справу за позовом Тячівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном комунальної власності територіальної громади міста Тячів та села Тячівка залишено без розгляду (Т.2 а.с.39).

Відповідно до ч. 2 ст. 380 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

Відповідно до пункту 3.2. Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року в справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 Кодексу питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

Поворот виконання можливий у разі, якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

Таким чином, за змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в «Узагальненні про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01.07.2015 року визначено, що поворот виконання рішення є способом захисту майнових прав сторони, який не може бути застосований у справах, де предметом спору є немайнові права, зокрема, право на житло та на проживання в ньому, тому поворот виконання рішення про виселення шляхом вселення у раніше займане приміщення неможливий і включає в себе абсолютно протилежну виселенню вимогу - про вселення, яка може бути розглянута лише у позовному провадженні.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасоване судом вищого рівня повністю чи змінене із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року, щодо якого заявники відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 просять вирішити питання про поворот виконання, було припинено дії ОСОБА_2 по зайняттю нею та членами її сім`ї кімнат №№ 16, 30-36 другого поверху адміністративної будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 , якими порушується право територіальної громади міста Тячів і села Тячівка на користування та розпорядження цим об`єктом права комунальної власності, зобов`язано ОСОБА_2 разом з членами сім`ї усунути перешкоди у здійсненні Тячівською міською радою права користування адміністративною будівлею, розташованою по АДРЕСА_1 шляхом звільнення ними кімнат №№ 16, 30-36 другого поверху адміністративної будівлі АДРЕСА_1 , при цьому за вказаним рішенням позивач Тячівська міська рада не отримала від відповідачів в порядку виконання рішення майно чи грошові кошти.

Крім того, суд констатує, що на даний час власником земельної ділянки та не житлової адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_6 , що підтверджується договором дарування не житлової будівлі, адміністративної будівлі від 19 серпня 2015 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Чербаник Ф.М. в реєстрі за №654, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 серпня 2015 року за №42544111, договором дарування земельної ділянки від 12 серпня 2015 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Чербаник Ф.М. в реєстрі за №653, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 серпня 2015 року за №42557175 (Т.3 а.с.95-98).

Також, суд зазначає, що на підставі рішень виконкому Тячівської міської ради від 2 квітня 2009 року за №186 та від 9 лютого 2011 року за №81 відповідачці ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю у неї житла в м. Тячів, надано жилі приміщення в гуртожитку по АДРЕСА_2 на третьому поверсі за порядковими номерами №№76-79,84-87, загальною площею 69,94 квадратних метри (Т.2 а.с.180-181), та відповідно до акту комісії Тячівської міської ради від 30 жовтня 2013 року щодо огляду житлових приміщень квартири АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_3 було встановлено, що ОСОБА_3 займає два житлові блоки (чотири житлові кімнати, два коридори, два санвузли) на третьому поверсі гуртожитку, загальною площею 69,94 квадратних метри, житловою площею 59,6 квадратних метри, у 2012 році Тячівською міською радою було проведено капітальний ремонт приміщень (Т.2 а.с.184).

Листом Тячівської міської ради від 24 жовтня 2013 року за №02-18/793 ОСОБА_2 відповідно до рішень виконкому Тячівської міської ради від 2 квітня 2009 року за №186 та від 9 лютого 2011 року за №81 було запропоновано звернутися до Тячівської міської ради та надати необхідні документи для оформлення права власності на житловий блок (Т.2 а.с.187).

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року, яке на даний час скасовано, позивач Тячівська міська рада не отримала від відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку виконання зазначеного рішення суду майно чи грошові кошти, на даний час позивач Тячівська міська рада не являється власником земельної ділянки та не житлової адміністративної будівлі по АДРЕСА_1 , так як власником зазначеного майна є ОСОБА_6 , що не був позивачем в справі, даних, що вказана адміністративна будівля є житловою чи що в ній є житлові приміщення, не має, суд вважає, що вимоги відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 про поворот виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року шляхом поновлення їх прав користування житлом в приміщеннях по АДРЕСА_1 , є безпідставними і в їх в задоволенні слід відмовити.
Враховуючи те, що відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні не доведено, що на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року ними було втрачене майно згідно до доданого ними опису до заяви про поворот виконання рішення суду (Т.2 а.с.56-64), що зазначене майно на підставі рішення суду було отримане саме позивачем Тячівською міською радою, до якого відповідачами взагалі не заявлено вимогу щодо повернення втраченого на думку відповідачів майна, суд вважає, що вимоги відповідачів про поворот виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року шляхом зобов`язання відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції, який не був позивачем у цивільній справі, повернути відповідачам втрачене майно згідно з описом, є також безпідставними і в їх в задоволенні слід відмовити.
При цьому, суд зазначає, що відповідачі не були позбавлені права на стадії виконання судового рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року оскаржувати дії державних виконавців відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції.
А тому, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Тячівської міської ради, відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції, де треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поворот виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом Тячівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном комунальної власності територіальної громади міста Тячів і села Тячівка, слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 209, 210, 380 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Тячівської міської ради, відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції, де треті особи ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про поворот виконання рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 квітня 2011 року у цивільній справі за позовом Тячівської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном комунальної власності територіальної громади міста Тячів і села Тячівка, відмовити.
. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Головуючий : В.І.Бобрушко