Ухвала

іменем україни

21 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 5 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, посилаючись на те, що 22 червня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк» (далі - ВАТ «Укргазбанк»), правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 300 тис. грн із терміном повернення до 21 червня 2019 року та сплатою 16,5 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 22 червня 2007 року з кожним були укладені окремі договори поруки, за умовами яких кожний поручитель відповідає за повернення заборгованості в тому ж обсязі, що і позичальник.

Крім того, з ОСОБА_7 укладено договір іпотеки від 22 червня 2007 року, яким передано банку в іпотеку належне відповідачу нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2013 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з кожним окремо заборгованість станом на 17 грудня 2012 року у розмірі 204 006 грн 33 коп., із яких кредит - 164 457 грн, прострочений кредит - 22 935 грн, прострочені проценти - 8 783 грн 60 коп., пеня на кредит - 4 826 грн 54 коп., пеня на проценти - 2 986 грн 20 коп.

Посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором станом на 09 лютого 2015 року складає 128 620 грн 19 коп., яка складається із поточної заборгованості за відсотками - 2 161 грн 40 коп., простроченої заборгованості за відсотками - 60 531 грн 38 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 30 103 грн 84 коп., заборгованості з пені за несвоєчасну сплату процентів -32 823 грн 57 коп., штрафу за порушення умов договору іпотеки - 3 тис. грн, ПАТ АБ «Укргазбанк просило стягнути вказану заборгованість солідарно з боржників.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 05 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 22 червня 2007 року в розмірі 125 620 грн 19 коп., із яких 2 161 грн 40 коп. - поточна заборгованість за відсотками,60 531 грн 38 коп. - прострочена заборгованість за відсотками, 30 103 грн 84 коп. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в межах строку позовної давності, 32 823 грн 57 коп. - заборгованість із пені за несвоєчасну сплату відсотків.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» штраф у сумі 3тис.грн за порушення умов договору іпотеки від 22 червня 2007 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Судове рішення апеляційного суду не повністю відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що 22 червня 2007 року між ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно із яким останній отримав кредит у розмірі 300 тис. грн зі сплатою 16,5 % річних та терміном повернення до 21 червня 2019 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором між ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 22 червня 2007 року з кожним були укладені окремі договори поруки, за умовами яких кожний поручитель відповідає за повернення заборгованості в тому ж обсязі, що і позичальник.

22 червня 2007 року між ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, згідно із яким боржником передано в іпотеку банку належне йому нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 заборгованість за кредитним договором станом на 17 грудня 2012 року у розмірі 204 006 грн 33 коп., із яких кредит - 164 457 грн, прострочений кредит - 22 935 грн, прострочені проценти - 8 783 грн 60 коп., пеня на кредит - 4 826 грн 54 коп., пеня за проценти - 2 986 грн 20 коп.

Залишок заборгованості за процентами, що нараховані за період із 18 грудня 2012 року до 09 лютого 2015 року, але не погашені, за нарахованими штрафними санкціями, нарахованій пені становить 128 620 грн 19 коп.

Частково задовольняючи позов ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої інстанції виходив із того, що позичальник не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, має прострочену заборгованість, яка повинна бути стягнута солідарно з нього та поручителів.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін і зазначив, що висновки суду відповідають встановленим обставинам справи.

Проте з висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, в яких закріплюються їхні права та обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Висновок суду першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, про стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами ст. 554 ЦК України та умовами договорів поруки, оскільки у даному випадку зобов'язання забезпечувалося кількома поручителями, які надали поруку за різними самостійними договорами поруки. У такому випадку останні не несуть солідарної відповідальності перед кредитором. Кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору.

Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлена солідарна відповідальність поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч. 3 ст. 554 ЦК України відсутні.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-35цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Погодившись із висновком суду першої інстанції, апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув, не перевірив у достатньому обсязі доводів апеляційної скарги, у якій ОСОБА_8 звертав увагу на вказані вище обставини.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки та також указано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суди повинні надавати належну оцінку всім доводам сторін у справі, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_7 зазначав, що на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 11 грудня 2013 року було видано виконавчий лист про стягнення з боржників на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 204 006 грн 33 коп. На виконання вказаного судового рішення та виконавчого листа ним сплачено всю суму боргу.

Вказані доводи відповідача суд не перевірив та оцінки їм не надав.

Зазначене вище свідчить про неповне встановлення судом апеляційної інстанції фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, неповноту перевірки законності і обґрунтованості рішення місцевого суду, порушення норм процесуального права, що в свою чергу, призвело до поверхового та неправильного вирішення спору.

За таких обставин ухвала підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко