Справа № 148/2494/15-ц Провадження № 22-ц/772/3363/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Колос С. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі :

головуючого : Колоса С. С.

суддів : Стеблюк Л. П., Якименко М. М.

при секретарі Кирилюк Л. М.

розглянувши в залі апеляційного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року,

встановила :

Рішенням Тульчинського районного суду від 29 вересня 2016 року зазначений позов задоволено частково .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, 05 березня 2007 р. н., в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень щомісячно по досягненню дитиною повноліття .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_3 зобов»язаний сплачувати аліменти на малолітню дитину, однак матеріальної допомоги не надає. Врахувавши обставини справи, позов задовольнив частково та стягнув аліменти в розмірі 1 000 гривень .

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у позовних вимогах, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи, на недотримання норм матеріального та порушенням норм процесуального закону .

Дослідивши матеріали в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_2, яка просить скаргу відхилити, а рішення залишити без змін, так як постановлено з дотриманням норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного .

Частково задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції дано обгрунтовану оцінку наданим по справі доказам, висновок суду відповідає обставинам, вірно застосовано норми матеріального права .

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 19 вересня 2006 року, який розірвано 27 січня 2013 року ( а. с. 5 ). Від сумісного шлюбу 05 березня 2007 року народилася дочка ОСОБА_4 ( а. с. 4 ), яка знаходиться на утриманні позивачки. Згідно ст.. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .

Відповідно до ст.. 184 ч. 1 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі .

З матеріалів вбачається, що рішенням Тульчинського районного суду від 22 жовтня 2007 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку щомісячно ( а. с. 6 ). На даний час не працює, а тому ОСОБА_2 обґрунтовано звернулася з позовом до суду про зміну розміру стягнення аліментів та надала з цього приводу належні та допустимі докази .

Згідно ст.. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку .

Заочним рішенням Тульчинського районного суду від 08 лютого 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, 05. 03. 2007 р. н., в розмірі 1 700 гривень ( а. с. 50 51 ) .

По заяві відповідача зазначене заочне рішення було скасовано, та враховуючи обставини справи, матеріальне становище ОСОБА_3, судовим рішенням, що оскаржується, стягнуто аліменти у меншому розмірі, а саме в сумі 1 000 гривень .

Даючи належну оцінку вищезазначеному, а також, що ОСОБА_3 має нерегулярний дохід, що дочка часто хворіє, інших утриманців не має, а також, що прожитковий мінімум на дитину відповідного віку становить на час розгляду справи 1 286 гривень, колегія суддів вважає, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 гривень .

Твердження викладені у скарзі щодо безпідставності стягнення аліментів на утримання дитини є безпідставними та спростовуються вищезазначеними доказами. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які вказали на неможливість стягнення аліментів у розмірі, що визначено судом .

Інші твердження зазначені у скарзі вірного висновку суду не спростовують .

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, так як постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права .

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити .

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 29 вересня 2016 року - залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення .

Протягом двадцяти днів з часу проголошення на ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий С. С. Колос

Судді : Л. П. Стеблюк

ОСОБА_5