Провадження № 2/127/1428/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Куйдан Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Сорочинської Ірини Георгіївни про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Сорочинської Ірини Георгіївни про визнання договору дарування недійсним.

Позов мотивований, тим що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала їй на праві особистої власності. Оскільки спадкоємців у ОСОБА_5 не було, ОСОБА_1 як рідна сестра померлої, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. В зв'язку з тим, що позивач перебуває у похилому віці та проживає в м. Донецьку всі заяви направлялися поштою. Крім того, вона дала довіреність на представництво інтересів найближчій подрузі ОСОБА_6, яка повідомила про те, що ОСОБА_5 22.08.2013 року подарувала квартиру стороннім особам. Позивач зверталась із заявами про вчинення злочину в прокуратуру м.Вінниці, проте жодних відповідей не отримала. ОСОБА_5 була інвалідом I-ої групи по зору, страждала на гіпертонічну хворобу та цукровий діабет, в листопаді 2012 року перенесла інсульт. Весь період хвороби позивач жила разом з сестрою у м.Вінниці, доглядала її, коли в червні 2013 року та уже самостійно сиділа та говорила ОСОБА_1 змушена була поїхати додому у м. Донецьк, довіривши піклування про сестру соціальним службам «УТОС». Від сусідів дізналась про те, що після її від'їзду в квартиру сестри вселилася ОСОБА_7 Про смерть ОСОБА_5 позивача не повідомили, місце поховання не відоме. На думку позивача договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Сорочинською І.Г. необхідно визнати недійсним, в зв'язку з тим, що на момент його укладення ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, що стало підставою звернення ОСОБА_1 до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач та її представник позов не визнали у повному обсязі. Згідно із запереченнями відповідача в судовому засіданні ОСОБА_5 вона знає з самого дитинства, оскільки її баба ОСОБА_7 спочатку навчалась з ОСОБА_5 а потім працювали разом, вони жили в одному будинку. Після інсульту її сестра - позивач ОСОБА_1 не приїздила до ОСОБА_5, тому що остання відмовилась писати на неї заповіт. Про смерть ОСОБА_5 відповідач повідомила ОСОБА_6 Подарувати квартиру - це було бажання померлої, оскільки вона відносилась до відповідача як до рідної онуки. Відповідач разом з ОСОБА_5 пішли до нотаріуса. До кабінету нотаріуса ОСОБА_5 зайшла самостійно, опираючись на стіну та відповідача, до нотконтори приїхали на інвалідному візку. Після підписання договору у нотаріуса відповідач забрала ОСОБА_5 на літо в село. В квартирі жили хлопці-квартиранти. Відповідач навчалась у м.Вінниці, а жила у АДРЕСА_2. ОСОБА_1 приїздила в 2012 році до ОСОБА_5 до її захворювання на інсульт. Соціального працівника відповідач бачила у квартирі ОСОБА_5 один раз на тиждень. Здебільшого соціальні працівники телефонували.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Сорочинська І.Г. позов не визнала. Згідно з її поясненнями в судовому засіданні 22.08.2013 року в першій половині дня до неї звернулись ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Нотаріус особисто спілкувалась із ОСОБА_5, яка бажала укласти саме договір дарування, а не заповіт. На запитання Сорочинської І.Г. чи є в неї діти, родичі ОСОБА_5 сказала, що дітей немає, а з родичами не спілкується. ОСОБА_5 читала договір дарування про себе не вголос, кожен пункт цього договору їй було роз'яснено нотаріусом. До кабінету вона зайшла сама без сторонньої допомоги. Сумнівів у волевиявленні ОСОБА_5 щодо укладення договору дарування у нотаріуса не виникло. Свідків при підписанні договору не було.

Допитані в судовому засіданні свідки дали такі показання.

Свідок ОСОБА_8 розповіла суду, що в серпні 2013 року вона працювала секретарем у приватного нотаріуса Сорочинської І.Г. Пам'ятає, як до нотаріуса звернулися клієнти ОСОБА_5 та ОСОБА_2 для укладення договору дарування квартири. ОСОБА_5 пересувалась самостійно, але дуже повільно, була не на візку. При спілкуванні вона була адекватна, говорила чітко та зрозуміло, в реєстрі розписалася самостійно, була без окулярів. У приватного нотаріуса свідок ОСОБА_8 працювала до кінця 2013 року та пам'ятає в обличчя всіх клієнтів. Проект договору дарування готувала нотаріус. Свідок не бачила як в кабінеті у нотаріуса ОСОБА_5 підписувала договір дарування.

Свідок ОСОБА_9 дала показання суду про те, що вона допомагала ОСОБА_5, приходила до неї, готувала їсти, ходила в магазин та аптеку. Пенсію приносила поштар. ОСОБА_5 була в ясному розумі, бачила та впізнавала ОСОБА_9, користувалась домашнім та мобільним телефоном. Вона розповідала, що має сестру, яка проживає в м. Донецьку, проте вони не спілкуються та не підтримують родинних відносин. ОСОБА_5 також говорила свідку, що хоче квартиру переписати на ОСОБА_2 Разом із ОСОБА_2 свідок возила ОСОБА_5 до нотаріуса для укладення договору дарування. ОСОБА_9 добре знає відповідача по справі ОСОБА_2, оскільки племінник свідка є чоловіком ОСОБА_2 ОСОБА_5 свідок знає з 2010 року, з часу одруження її племінника та ОСОБА_2 Свідок знає, що у ОСОБА_5 боліли ноги, вона зовсім перестала ходити за рік до смерті. ОСОБА_9 возила ОСОБА_5 в приватну лікарню по вул. Литвиненка у м.Вінниці на візку, де робили УЗД нирок. До кабінету приватного нотаріуса Сорочинської І.Г. ОСОБА_5 завезли на візку. Свідок була присутня в нотаріуса при підписанні договору дарування, ОСОБА_5 була на візку, договір підписувала без окулярів.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про таке. З ОСОБА_5 вона знайома років 40, мешкали в одному під'їзді з 17.02.1992 року, батьки свідка працювали разом з ОСОБА_5 на Вінницькому підприємстві УТОС. До жовтня 2013 року ОСОБА_5 бачила непогано, читала у окулярах з великими лінзами, після інсульту вона вже не читала, бачила частково. ОСОБА_10 доглядала за ОСОБА_5 після інсульту за проханням її сестри ОСОБА_1, яка зателефонувала та попросила доглянути за ОСОБА_5 Згодом ОСОБА_1 приїхала та заплатила свідку за догляд сестри. В квартирі ОСОБА_5 мешкали два хлопці-квартиранти. ОСОБА_9 свідок знає з літа 2013 року, вона приходила до ОСОБА_5, до цього часу ОСОБА_9 не бачила. Після інсульту ОСОБА_5 не ходила, до інсульта ходила з палицею, була досить огрядна. Подруга ОСОБА_5 із гуртожитку ОСОБА_7 з нею мешкала періодично. Зі слів ОСОБА_5 періодично приїздила також ОСОБА_2 Про своє бажання розпорядитися квартирою ОСОБА_5 нічого не говорила. Про укладення договору дарування ОСОБА_10 дізналась зі слів квартирантів, спробувала розпитати ОСОБА_5 про це, але та нічого не відповіла. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 нібито був конфлікт, колись ОСОБА_1 забрала документи на цю квартиру. Квартирант також повідомив свідка, що у квартирі був нотаріус та ОСОБА_2, проте ОСОБА_5 подробиць про це не розповідала.

Спеціаліст - лікар офтальмологічної МСЕК ОСОБА_11 дала пояснення суду про те, що ОСОБА_5 вона особисто не пам'ятає, з архівних документів вона була на огляді МСЕК в 2011 році, під час якого бачила 7-8 % з корекцією, 0,02 % без корекції. Таблицею перевірки зору на відстані 5 м в офтальмологічній МСЕК не користуються, є контрольні способи обстеження хворих. Спеціаліст пояснила суду, що без окулярів особа I-ої групи інвалідності не може читати. Чи змогла ОСОБА_5 прочитати текст договору дарування ОСОБА_11 не може достовірно стверджувати. Яким чином вплинув інсульт на зір ОСОБА_5 не відомо, оскільки інсульт був у 2012 році, а огляд МСЕК проводився в 2011 році. На цьому огляді ОСОБА_5 була у окулярах. При наявності контактних лінз вона могла б читати без окулярів.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків та пояснення спеціаліста, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5

За життя ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, яка належала їй на праві приватної власності, подарувала ОСОБА_2 за договором дарування від 22.08.2013 р., посвідченого Приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу І.Г. Сорочинською, зареєстрованим у реєстрі за №1101.

Як підставу для визнання договору недійсним позивач посилається на ст. 225 ЦК України відповідно до якої правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Отже, позивач, звернувшись з цим позовом до суду повинна була б довести дві основні обставини.

Першу, що ОСОБА_5 в момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати ними.

Другу, що спірний договір порушує її права або інтереси.

Проте під час розгляду справи такі обставини нею доведені не були.

Навпаки, отримані судом докази дають всі підстави стверджувати, що укладення ОСОБА_5 з відповідачем ОСОБА_2 договору дарування повністю відповідало її справжнім намірам та інтересам, волевиявлення її було вільним і договір був спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені ним.

Зазначені обставини підтверджуються текстом самого договору дарування, поясненнями третьої особи без самостійних вимог Приватного нотаріуса Сорочинської І.Г., свідка ОСОБА_9

Наявність у ОСОБА_5 інвалідності 1-ї групи по зору, а також ті обставини, що вона страждала на гіпертонічну хворобу та цукровий діабет не є беззаперечним доказом того, що вона при укладенні спірного договору не усвідомлювала значення своїх дій або не могла керувати ними.

З показань свідка ОСОБА_12 слідує, що ОСОБА_5 самостійно себе доглядала, впізнавала людей, які заходили до неї додому, а свідок допомагала їй здійснювати покупки та ліки в аптеці, готувала їжу та прибирала в квартирі.

Лікар-офтальмолог ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_5 не була сліпа, вона бачила, а за допомогою спеціальних засобів, які зокрема могли б бути контактні лінзи, могла читати і без окулярів.

Друга обставина, яка не була доведена позивачем про те, що спірний договір порушує її права та інтереси.

Позивач стверджує, що вона є спадкоємицею ОСОБА_5 і вона прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви.

Проте ці обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, виходячи з відповіді Першої вінницької державної нотаріальної контори про те, що спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_5 не заводилась. Доказів про те, що позивач у встановленому законом порядку подала заяву про прийняття спадщини, суду не подано.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Під час розгляду справи було встановлено, що позивач не проживала разом з ОСОБА_5 на час її смерті.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 203, 215, 225, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, відсутніми в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя