Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі Гудковій Є.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

24.11.2016 року головний державний виконавець Центрального ВДВС м.Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України -керівника ТОВ «Ярнань-Розвиток і Туризм» ОСОБА_2

В судове засідання державний виконавець не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та подання, суд дійшов до наступного.

На примусовому виконанні у Центральному ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області перебуває зведене виконавче провадження №50525610 у відношенні боржника ТОВ «Ярнань-Розвиток і Туризм» на загальну суму 71631,30 грн. з примусового виконання: наказу Господарського суду Миколаївської області №915/1192/15, виданого 02.11.2015 року про стягнення з ТОВ «Ярнань-Розвиток і Туризм» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 831,26 грн.; наказу Господарського суду Миколаївської області №915/1192/15, виданого 02.11.2015 року про стягнення з ТОВ «Ярнань-Розвиток і Туризм» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 70800,04 грн.

Постановою державного виконавця від 16.03.2016 року накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту, на рахунках ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 13.04.2016 року, арешт накладений в сумі 78994,43 грн. На рахунках відсутні кошти для виконання вищевказаної постанови.

13.07.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ТОВ «Ярнань-Розвиток і Туризм» лише в межах суми боргу.

Неодноразово державним виконавцем здійснено виходи за місцезнаходженням ТОВ «Ярнань-Розвиток і Туризм» при яких встановлено, що боржника не виявлено, ознаки ведення господарської діяльності не виявлено.

ОСОБА_3 з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками ТОВ «Ярнань-Розвиток і Туризм» є ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України.

ОСОБА_3 п.1 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.19 ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, розділу ХІ «Обмежень у праві виїзду за межі України та заборона вїзду в Україну», при зверненні до суду з поданням про тимчасове обмеження виїзду боржника, до виконання зобов'язань за рішенням подання, повинно містити: а) найменування суду, до якого направляється подання; б) реквізити виконавчого документа, який перебуває на виконанні; в) реквізити виконавчого провадження; г) прізвище, ім'я та по батькові особи (боржника), дату народження (число, місяць, рік); ґ) підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Державним виконавцем при звернені з поданням цих вимог не було дотримано. В обґрунтування подання суду не надано жодних доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, відсутні відомості щодо направлення на адресу боржника викликів державного виконавця, та отримання останнім таких викликів. Також до подання не надано жодних документів, які містять відомості щодо повноти вжиття державних виконавцем заходів примусового виконання рішення. Крім того, у поданні необґрунтовано необхідність застосування такого виду обмеження лише до одного із засновників Товариства.

Приймаючи до уваги відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається, що не перешкоджає державному виконавцю у разі надання необхідних доказів та зміни обставин звернутися з відповідним поданням до суду.

Керуючись ст.ст. 377-1, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції в пятиденний строк.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО