Справа № 591/252/16-ц
Провадження № 2/591/706/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_4, Сумської міської громадської організації Садівниче товариство «Золоте руно» про

надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки НОМЕР_1 розташованій в Садівничому товаристві «Золоте руно»;

визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.02.1994 року № 70 в додатку № 75 в частині передачі земельної ділянки НОМЕР_2 у приватну власність ОСОБА_5 в зв'язку з допущеною опискою;

визнання незаконною передачу ОСОБА_4 .земельної ділянки НОМЕР_1 в Сумській міській громадській організації «Садівниче товариство «Золоте руно»;

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2016 року ОСОБА_2, громадянин Російської Федерації, який проживає в м. Курськ РФ, звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що в квітні 1988 року батько позивача - ОСОБА_5 став членом Садівничого товариства «Золоте руно» і йому була виділена земельна ділянка НОМЕР_1, розміром 600 кв. м., яку він згодом приватизував, і згідно рішення виконкому Сумської міської ради №70 від 17.02.1994 року вказана земельна ділянка була передана йому у власність. На вказаній земельній ділянці батьком було збудовано будиночок, яким він користувався за життя, однак технічну документацію на земельну ділянку не виготовляв, державний акт не отримував, право власності на вказане майно не реєстрував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після його відкрилась спадщина на належне померлому майно. Позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Оскільки на земельну ділянку в Садівничому товариству «Золоте руно» відсутній правовстановчий документ, то нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку.

Позивач зазначає, що для реєстрації права власності спадкоємцю необхідно виготовити технічну документацію на земельну ділянку, однак виготовити її без дозволу неможливо, тому позивач просить суду надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки НОМЕР_1 розташованій в Садівничому товаристві «Золоте руно».

При цьому позивач посилається на норму п. 1 Розділу Х «Перехідні положення Земельного Кодексу України», в редакції, що діяла на час відкриття спадщини, згідно якої рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Позивач зазначає, що вказана норма п. 1 Розділу Х «Перехідні положення Земельного Кодексу України», в редакції від 02.06.2015 року передбачає, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців, державна реєстрації таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Позивач вказує, що його представник звертався до землевпорядної організації з метою виготовити технічну документацію на земельну ділянку, але виготовити її вони не змогли, так як власник земельної ділянки помер.

Крім того, позивач зазначає, що в рішенні виконкому Сумської міської ради №70 від 17.02.1994 року в додатку 75, яким було передано у приватну власність ОСОБА_5 земельну ділянку, допущено помилку у номері земельної ділянки. Батько користувався земельною ділянкою НОМЕР_1, а в додатку 75 до рішення виконкому вказано, що ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку НОМЕР_2. Про помилку у рішенні батько не знав, і користувався земельною ділянкою НОМЕР_1, що підтверджується членською книжкою садовода.

Крім того, позивач зазначає, що після смерті ОСОБА_5 рішенням Сумської міської громадської організації «Садівниче товариство «Золоте руно» земельна ділянка НОМЕР_1 була передана згідно протоколу №3 від 06 жовтня 2014 року в користування ОСОБА_4

Позивач вважає, що земельна ділянка перебувала у власності батька, а тому не може бути передана стороннім особам. Крім того, позивач зазначив, що ОСОБА_4 перебувала в шлюбі з ОСОБА_5 в період часу з 12 січня 1995 року по 05 вересня 2001 року, претензій з приводу майна у неї не було.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд:

надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки НОМЕР_1 розташованій в Садівничому товаристві «Золоте руно»;

визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.02.1994 року № 70 в додатку № 75 в частині передачі земельної ділянки НОМЕР_2 у приватну власність ОСОБА_5 в зв'язку з допущеною опискою;

визнати незаконною передачу ОСОБА_4 земельної ділянки НОМЕР_1 в Сумській міській громадській організації «Садівниче товариство «Золоте руно».

Представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, просила відмовити в задоволенні. Надала пояснення, аналогічні письмовим запереченням (а.с. 34), з яких вбачається, що ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу починаючи з 1988 року, а в період з 1995 по 2001 роки в зареєстрованому шлюбі. Весь цей час вони разом будували присадибний будинок, обробляли земельну ділянку. Вказує на те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_5 на ділянці НОМЕР_1 не з'являвся, не обробляв її. Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 вступила в члени садівничого кооперативу і отримала право користування земельною ділянкою НОМЕР_1.

Представник відповідача СМГО «Садівниче товариство «Золоте руно» ОСОБА_7 проти позову заперечував, надав суду письмові заперечення (а.с.41).

Суть заперечень зводиться до наступного: СМГО «Садівниче товариство «Золоте руно» отримало свідоцтво про реєстрацію 18 вересня 2012 року, як добровільна організація бувших робітників Сумської комвольно-прядильної фабрики та громадян, членів територіальної громади м. Суми.

Садівниче товариство «Золоте руно» при комвольно-прядильній фабриці було створено у 1988 році, і ОСОБА_5 як працівник фабрики, мав у користуванні земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,06 га в даному садівництві.

У 2005 році Сумська комвольно-прядильна фабрика була ліквідована.

Представник відповідача СМГО «Садівниче товариство «Золоте руно» ОСОБА_7 зазначає, що садівниче товариство «Золоте руно» при комвольно-прядильній фабриці опинилося поза законом і сім років діяло нелегально (з 2005 року по 18.09.2012 року).

Статутом громадської організації (п.1.3) передбачено, що землі організації складаються з землі колективної власності та земель приватної власності.

27.12.2012 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про прийняття його в члени СМГО «Садівниче товариство «Золоте руно» з проханням закріпити за ним земельну ділянку НОМЕР_1.

Рішенням правління СМГО «Садівниче товариство «Золоте руно» від 04 січня 2013 року ОСОБА_5 прийнятий до організації на правах землекористувача земельної ділянки НОМЕР_1.

Представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_5 не мав державних актів про право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 та відміток в паспорті про право власності будь-де в м. Суми.

Після смерті свого бувшого чоловіка (ОСОБА_5) ОСОБА_4 звернулась із заявою про прийняття її в члени садівничого товариства, і 06.10.2014 року вона була прийнята до організації на правах землекористувача земельної ділянки НОМЕР_1. Цю ділянку вона обробляла сама станом на 18.09.2012 року по даний час.

Представник відповідача Сумської міської ради в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову (а.с.70), в яких вказував на те, що дійсно рішенням від 17 лютого 1994 року №70 виконавчий комітет Сумської міської ради народних депутатів передав у власність ОСОБА_5, як члену кооперативу «Золоте руно», у приватну власність земельну ділянку для садівництва орієнтовною площею 6 соток НОМЕР_2.

Зазначає, що відсутні докази того, що позивач звертався до органу місцевого самоврядування за отриманням дозволу щодо проведення робіт з землеустрою або намагався укласти договір із землевпорядною організацією.

Крім того, представник відповідача зазначає що позивач ОСОБА_2 (спадкоємець померлого ОСОБА_8) є іноземним громадянином, а ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення не можуть перебувати в приватній власності іноземців. Згідно ст. 35 ЗК України, іноземці та особи без громадянства, а також юридичні особи, можуть мати земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва на умовах оренди.

Також представник відповідача вважає, що виправлення помилки у рішенні виконавчого комітету СМР від 17.02.1994 року № 70 в номері земельної ділянки не призведе до отримання позивачем у власність спірної земельної ділянки у садівничому товаристві.

З вказаних підстав просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_5 був батьком позивача ОСОБА_2 (а.с. 10).

ОСОБА_5 була виділена в користування земельна ділянка НОМЕР_1 площею 0,06 га в кооперативі «Золоте Руно» (а. с. 15-16).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 70 від 17 лютого 1994 року ОСОБА_5 була передана у приватну власність земельна ділянка для садівництва НОМЕР_2, площею 6 соток, в кооперативі «Золоте Руно» (а.с.13-14, 72-74).

ОСОБА_5 з 12 січня 1995 року перебував з ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 22 серпня 2001 року (а.с.17,18).

Сумська міська громадська організація «Садівниче товариство «Золоте Руно» зареєстрована 18 вересня 2012 року, свідоцтво НОМЕР_3. Згідно статуту товариства, воно є добровільною організацією колишніх працівників Сумської комвольно-прядильної фабрики та громадян - членів територіальної громади м. Суми, при необхідності може набувати статусу юридичної особи в установленому законом порядку (а. с. 42-45).

27.12.2012 року ОСОБА_5 звернувся із заявою про прийняття його в члени СМГО «Садівниче товариство «Золоте руно», зазначивши в заяві, що за ним закріплена земельна ділянка НОМЕР_1 (а.с.47).

Рішенням правління СМГО «Садівниче товариство «Золоте руно» від 04 січня 2013 року ОСОБА_5 прийнято в члени СМГО «Садівниче товариство «Золоте руно», земельна ділянка НОМЕР_1 (а.с.46).

Як вбачається з витягу з протоколу № 6 засідання правління СМГО «Садівниче товариство «Золоте руно» від 04 січня 2013 року, даним рішенням не визначено статус ОСОБА_5 ні як землекористувача, ні як власника земельної ділянки НОМЕР_1 (а.с.46).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер (а.с.9).

Згідно довідки Другої Сумської державної нотаріальної контори, витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі, позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с. 11-12).

Як вбачається з свідоцтва про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15.04.2016 року, державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтвапро право на спадщину за законом на ОСОБА_2 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5, на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Суми, садівниче товариство «Золоте руно», ділянка НОМЕР_1, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (а.с.83).

Згідно витягу з протоколу №13 засідання правління Сумської міської громадської організації «Садівниче товариство «Золоте Руно» від 06 жовтня 2014 року, рішенням правління визнано вільною земельну ділянку НОМЕР_1 в зв'язку зі смертю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Прийнята в члени СМГО «Садівниче товариство «Золоте Руно» ОСОБА_4, земельна ділянка НОМЕР_1 (а.с.49).

Таке рішення прийнято на підставі поданої ОСОБА_4 заяви від 30.09.2014 року (а.с.51), і 30.09.2014 року ОСОБА_4 видана членська книжка НОМЕР_1 члена садівничого кооперативу (а.с.37).

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Нормами ст. ст. 392, 1216, 1217, ч. 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності; спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз'яснень в п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року, набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Однак, абзацом другим пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, в редакції, яка діяла на момент смерті ОСОБА_5 (батька позивача) було встановлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку.

Вказана норма Перехідних положень ЗК України в редакції згідно Закону України від 2 червня 2015 року передбачає, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Зазначеним Декретом Кабінету Міністрів України Про приватизацію земельних ділянок» №15-92, який діяв на час передачі батькові позивача земельної ділянки у власність і який втратив чинність згідно із Законом України від 14 вересня 2006 року N 139-V, було передбачено:

Сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.

Установити, що передача громадянам України безплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов'язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює.

Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Зупинити дію частини другої статті 17 і статті 23 Земельного кодексу України щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 цього Декрету.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду за захистом свого, як він вважає, порушеного права на земельну ділянку, з позовом до виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_4, Сумської міської громадської організації Садівниче товариство «Золоте руно».

Однією з позовних вимог позивач просить надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки НОМЕР_1, розташованої в Сумській міській громадській організації Садівниче товариство «Золоте руно».

Однак, при цьому позивач не надав суду жодних доказів того, що він звертався до будь-яких органів із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою чи до органу місцевого самоврядування із заявою про надання дозволу на її виготовлення, і що йому було відмовлено в цьому.

Таким чином, на даний час позивачем не надано доказів, що його право оспорене чи порушене, а таким чином відсутній спір з приводу ненадання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою.

Крім того, в позові позивач просить «постановити рішення, яким надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою», однак слід зауважити, що суд не надає дозволів на виготовлення технічної документації із землеустрою, а може лише зобов'язати орган місцевого самоврядування вчинити певні дії, у випадку, якщо доведено, що відмовою були порушені права особи.

Стосовно позовної вимоги позивача про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.02.1994 року № 70 в додатку № 75 в частині передачі земельної ділянки НОМЕР_2 у приватну власність ОСОБА_5 в зв'язку з допущеною опискою - суд вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту його порушеного права, оскільки визнання недійсним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради в частині передачі у власність особі (ОСОБА_5) земельної ділянки НОМЕР_2 - значно погіршить становище позивача, оскільки позивач у своєму позові не ставить питання, яким чином після визнання недійсним цього рішення необхідно віднвити право власності особи, якій було виділено у власність вказану земельну ділянку.

Крім того, на даний час оспорюване рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.02.1994 року № 70 взагалі є єдиним документом, який підтверджує передачу у власність померлому ОСОБА_5 земельної ділянки в садовому товаристві «Золоте Руно».

Крім того, суд звертає увагу, що у додатку № 16 до оспорюваного рішення виконкому від 17.02.1994 року № 70, в списку громадян членів кооперативу «Золоте Руно», яким передаються у приватну власність земельні ділянки для садівництва, взагалі відсутній номер земельної ділянки 90 (а.с.73-74).

Також суд вважає, що наявність описки у рішенні виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.02.1994 року № 70 - не є підставою для визнання даного рішення недійсним, а будь-які докази незаконності вказаного рішення виконкому позивач не наводить.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави і для задоволення позову в частині визнання незаконною передачі земельної ділянки НОМЕР_1 В СМГО «Садівниче товариство «Золоте Руно» в користування ОСОБА_9, оскільки статус земельної ділянки (у власності чи у користуванні) з відповідним номером (НОМЕР_1) залишається не визначеним.

Доводи позивача на те, що земельна ділянка НОМЕР_1 у садівничому товаристві «Золоте Руно» була передана у власність його батьку ОСОБА_5, не підтверджені відповідними документами.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Сумської міської ради, ОСОБА_4, Сумської міської громадської організації Садівниче товариство «Золоте руно» про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки НОМЕР_1 розташованій в Садівничому товаристві «Золоте руно»; визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 17.02.1994 року № 70 в додатку № 75 в частині передачі земельної ділянки НОМЕР_2 у приватну власність ОСОБА_5 в зв'язку з допущеною опискою; визнання незаконною передачу ОСОБА_4 земельної ділянки НОМЕР_1 в Сумській міській громадській організації «Садівниче товариство «Золоте руно» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи. .

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова