Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до державного підприємства «Львіввугілля» в особі шахти «Степова», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області про визнання довідки неправомірною, зобов'язання видати належно оформлену довідку, визнання незаконним призначення виплат без належної довідки, зобов'язання призначити страхові виплати за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із указаним позовом, в якому зазначав, що з 1972 року по 04 травня 1991 року працював на шахтах державного підприємства «Львіввугілля» (далі - ДП «Львіввугілля»), останнім місцем роботи була шахта № 10 «Великомостівська» (наразі - «Степова»). Висновком МСЕК від 16 серпня 2011 року йому було встановлено 25 % стійкої втрати професійної працездатності, а висновком МСЕК від 13 березня 2014 року йому встановлена 40 % стійкої втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково. Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області (далі - відділення Фонду соцстраху) від 01 вересня 2011 року йому було призначено страхові виплати, які не відповідають вимогам закону, оскільки ґрунтуються на незаконній довідці про середню заробітну плату, виданій шахтою «Степова» ДП «Львіввугілля», в якій помилково до розрахункового періоду включено квітень 1991 року із розміром заробітної плати в 0,00, хоча він був відсутній на роботі з поважних причин, оскільки з 13 березня 1991 року по 04 травня 1991 року реалізував своє право на страйк. Крім того, у довідці не враховані вимоги додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням».

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив визнати довідку шахти «Степова» ДП «Львіввугілля» № 74/1434 від 25 серпня 2011 року такою, що не відповідає вимогам додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266; зобов'язати ДП «Львіввугілля» видати йому належно оформлену довідку про середню заробітну плату у точній відповідності до форми, визначеної у додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266, з виключенням з розрахункового періоду травня місяця 1991 року для її наступного пред'явлення до відділення Фонду соцстраху та здійснення належних страхових виплат і їх перерахунку; визнати незаконним призначення страхових виплат відділенням Фонду соцстраху без належно оформленої довідки про середню заробітну плату; зобов'язати відділення Фонду соцстраху призначити страхові виплати відповідно до належної довідки, виданої ДП «Львіввугілля» шахта «Степова».

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Апеляційним судом справа розглядалася неодноразово.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Зобов'язано ДП «Львіввугілля» в особі шахти «Степова» видати ОСОБА_6 довідку про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку страхових виплат відповідно до додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» за період із жовтня 1990 року по березень 1991 року. В іншій частині позову ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі відділення Фонду соцстраху, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що з 1972 року по 04 травня 1991 року ОСОБА_6 працював на шахтах ДП «Львіввугілля», останнім місцем роботи була шахта № 10 «Великомостівська» (наразі - «Степова»).

Висновком МСЕК від 16 серпня 2011 року йому було встановлено 25 % стійкої втрати професійної працездатності, а висновком МСЕК від 13 березня 2014 року йому встановлена 40 % стійкої втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково.

Постановою відділення Фонду соцстраху від 01 вересня 2011 року призначено страхові виплати на підставі довідки ВП шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» про середню заробітну плату ОСОБА_6, в якій до розрахункового періоду включено квітень 1991 року із розміром заробітної плати в 0,00 у зв'язку із відсутністю працівника на роботі 22 дні у квітні 1991 року без поважних причин. ОСОБА_6 оспорює відомості про його працю у квітні 1991 року, посилаючись на те, що він не виконував трудових обов'язків у цьому місяці з поважних причин у зв'язку із участю у страйку.

Відповідно до положень пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі - Порядок обчислення середньої заробітної плати для страхових виплат), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок; для страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров'я у зв'язку з раніше отриманим ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням тимчасової непрацездатності).

У абзаці 5 пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для страхових виплат визначено, що місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), виключається з розрахункового періоду.

Зобов'язуючи ВП шахту «Степова» ДП «Львіввугілля» видати ОСОБА_6 довідку про середню заробітну плату (дохід) для страхових виплат із виключенням квітня місяця із розрахункового періоду, апеляційний суд виходив із того, що відсутність ОСОБА_6 на робочому місці у квітні 1991 року мала місце у зв'язку з його участю в страйку, тобто з поважної причини, перелік яких за змістом абзацу 5 пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для страхових виплат не є вичерпним. Роботодавець не виконав вимог ст. 27 Закону України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів» щодо збереження за працівником на час страйку заробітної плати у розмірі, не нижче від встановлених законодавством та колективним договором, укладеним на цьому підприємстві, як за час простою не з вини працівника.

Із такими висновками щодо вирішення спору погодитися не можна.

У змісті абзацу 5 пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для страхових виплат перелік поважних причин відсутності на роботі, що становлять підставу виключення такого місяця (місяців) із розрахункового періоду, наводяться без словосполучення «та інші». У додатку 6 до вказаного Порядку, де встановлено форму довідки про заробітну плату для страхових виплат, у графі «Кількість календарних днів (без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин*)» примітку * розшифровано як «Тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю і пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком». Таким чином, права довільно трактувати «поважні причини» законодавець не залишає, а дає вичерпний перелік таких причин.

Про такий зміст абзацу 5 пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для страхових виплат вказано й в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року при мотивуванні підстав скасування попереднього рішення апеляційного суду у справі.

За вимогами ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, що апеляційним судом залишено без уваги.

Крім того, Закон України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів» набув чинності 31 березня 1998 року. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень цього Закону, при вирішенні колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли до набрання чинності цим Законом, застосовуються норми законодавства, які діяли на момент виникнення такого спору (конфлікту).

Таким чином, Закон України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів» не діяв станом на квітень 1991 року та спірні правовідносини не регулює.

Згідно ст. 13 Закону СРСР України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» від 09 жовтня 1989 року, за працівниками, які беруть участь у страйку у відповідності до цього Закону, зберігаються загальний і безперервний трудовий стаж, право на забезпечення за державним соціальним страхуванням, а за працівниками, які беруть участь у страйках, не заборонених статтею 12 цього Закону, зберігається також місце роботи (посада).

За час страйку за працівниками, які беруть участь у ньому, заробітна плата не зберігається.

У ч. 4 ст. 13 Закону СРСР України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» наводиться також обов'язок щодо збереження на час страйку заробітної плати за працівником, який не брав участі у страйку, але у зв'язку з ним не мав можливості виконувати свою роботу.

ОСОБА_6 має посвідчення члена страйкового комітету м. Червонограда Львівсько-Волинського вугільного басейну (Т. 1, а. с. 6, 195), наказ «Про зупинку очисних і підготовчих робіт на шахті на період страйку в березні 1991 р» від 12 березня 1991 року № 30-п підписував із директором шахти як голова страйкому (Т. 1, а. с. 48-49), тобто був учасником страйку, а тому ч. 4 ст. 13 Закону СРСР України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» на нього не поширюється.

У цій частині справу вирішено із порушенням вимог закону, а тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню у частині задоволення позову із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції за ст. 338 ЦПК України.

Доводів на скасування рішення апеляційного суду у частині відмови у позові у касаційній скарзі не наведено, підстав виходу за межі доводів скарги не вбачається, а тому в іншій частині оскаржуване судове рішення залишається колегією суддів без змін на підставі ст. 337 ЦПК України.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року скасувати у частині задоволення позову про зобов'язання державного підприємства «Львіввугілля» в особі шахти «Степова» видати ОСОБА_6 довідку про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку страхових виплат відповідно до додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» за період із жовтня 1990 року по березень 1991 року. Справу у цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення апеляційного суду Львівської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик