Номер провадження 2/754/991/16
Справа №759/8328/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

25 лютого 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Таран Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання: Чернишової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.02.2015 року між нею та фізичною оосбою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено письмовий договір № 148, згідно з яким виконавець прийняв на себе зобов'язання щодо виконання робіт по виготовленню меблів, а саме кухні фарбованої, МДФ, глянець. На виконання вимог правочину, замовник здійснив передоплату в розмірі 33250,00грн., залишок при цьому становив 14250,00грн. Позивачка як замовник послуг, свої зобов'язання за цим договором виконала та здійснила попередню оплату в день укладення правочину, в розмірі передбаченим договором. Виконавець послуг в свою чергу свої зобов'язання за цим договором не виконав в установлений термін, і у зв'язку з цим в подальшому було досягнуто згоди щодо сплати позивачкою частини залишку від вартості товару в розмірі 11000,00 грн. Тож з моменту укладення вказаного договору позивачкою було сплачено відповідачу 97 % вартості послуг, що складає 44250,00 грн. З метою мирного врегулювання спору, 14.05.2015 року позивачкою було направлено на адресу відповідача претензію про повернення грошових коштів в розмірі 44250,00 грн. Однак вказана претензія залишена відповідачем без виконання та грошові кошти в розмірі 44250,00 грн. позивачці не повернуто. У зв`язку із тим, що відповідач грошові кошти в розмірі 44250,00 грн. не повертає та ухиляється від повернення вказаної суми позивачка звернулася із позовом до суду та просить стягнути вказану суму, а також розмір інфляційних втрат в розмірі 10974,00 грн. та 3% проценти річних в розмірі 287,32 грн., в всього 55511,32 грн.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності (а.с.63) заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення у справі.

Відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштові повідомлення повернулись до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 66,71).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивачки постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивачки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 05.02.2015 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено письмовий договір № 148, згідно з яким виконавець прийняв на себе зобов'язання щодо виконання робіт по виготовленню меблів, а саме кухні фарбованої, МДФ, глянець (а.с.8).

Пунктом 1.2 передбачено, що строк виконання виробу становить до 05.03.2015 року.

Також, п. 2.2 вказаного договору визначає обов'язок виконавця виконати роботу в повному обсязі та в установлений строк, а саме до 07.03.2015 року.

За умовами п.2.1. договору, за виконану роботу відповідно до договору та додатку № 1 замовник зобов'язується сплатити виконавцю 47500,00 грн.

Авансовий платіж становить 70% від вартості замовлення. Решта 30% по факту доставки товару (п.3.1 вказаного договору).

На виконання вимог вказаного договору позивачка сплатила 33250,00 грн. та залишок відповідно становив 14250,00 грн.

У зв'язку з тим, що виконавець свої зобов'язання за цим договором не виконав в установлений термін у подальшому було досягнуто згоди щодо сплати відповідачкою частини залишку від вартості товару в розмірі 11000,00 грн., що підтверджується підписом та печаткою відповідача в додатку № 1 до вищевказаного договору (а.с.9).

Отже з моменту укладення вказаного договору позивачкою було сплачено на користь відповідача грошові кошти в розмірі 44250,00 грн., однак виконавець не виконав умови договору в повному обсязі.

Позивачкою 14.05.2015 року на адресу відповідача та на електрону адресу відповідача було направлено претензії про повернення грошових коштів, однак вказані претензії залишились поза увагою відповідача (а.с.10-13). Станом на момент розгляду вказаної справи грошові кошти відповідачем не повернуто.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Частина 1 статті 613 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків (ч.3 ст. 613 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч.1 ст. 656 ЦК України).

Стаття 693 ЦК України визначає, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу (ч.1). Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати (ч.3).

Як пояснив в судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3, на момент розгляду справи в суді, меблі, а саме кухня, яку було замовлено у відповідача не виготовлена, грошові кошти не повернуті.

В свою чергу відповідач в судове засідання не з'явився, доказів на підтвердження належного виконання зобов'язань суду не надав.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка свої зобов'язання, визначені вищевказаним договором перед відповідачем виконала та сплатила суму попередньої оплати в розмірі 44250,00 грн., але відповідач свої зобов'язання по передачі товару у строки, встановлені в договорі не виконав, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки сплаченої суми в розмірі 44250,00 грн.

Частина 2 статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так як відповідач, не виконавши зобов'язання за договором, зобов'язаний повернути кошти позивачці але цього не вчинив, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки інфляційних втрат у розмірі 10974,00 грн. (за період з 08.03.2015 року по 25.05.2015 року (79 днів - період заборгованості) на суму 10974,00 грн.) та 3% річних у розмірі 287,32 грн. (за період з 08.03.2015 року по 25.05.2015 року (79 днів - кількість днів заборгованості) на суму 287,32 грн.).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи із наведеного вище, з відповідача- фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних в розмірі 55511,32 грн.

В порядку розподілу судових витрат в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 555,13 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 610, 611, 613, 625, 629, 655, 656, 693 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних в розмірі 55511,32 грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 555,13 грн.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення суду виготовлено 29.02.2016 року.

Суддя: Н.Г.Таран