Справа № 310/1659/16-ц
РІШЕННЯ

(заочне)

Іменем України

02 червня 2016 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Ревуцького С.І.

при секретарі - Мазняк О.Ю.

з участю - представника позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Вареник Я.Є.

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. В квартирі з її згоди зареєстровано місце постійного проживання її невістки (дружини сина) ОСОБА_4 та їх доньки - малолітньої ОСОБА_6 Насправді у вказаній квартирі вони ніколи не проживали, участі в утриманні квартири та сплаті комунальних послуг не приймали, на час звернення до суду місце знаходження відповідачів позивачу невідоме, оскільки фактичні шлюбні відносини з сином позивачки давно припинилися, у нього інша сім'я, донька ОСОБА_5 залишилася разом з матір'ю. Тому позивач в своєму позові просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Третя особа - Бердянський міський відділ УДМС України в Запорізькій області надіслав до суду лист, в якому вважає притягнення його в якості третьої особи безпідставним.

В судовому засіданні представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області - Вареник Я.Є. не заперечувала проти позовних вимог відносно відповідача ОСОБА_4, але вважала, що малолітня ОСОБА_6 має право користування спірною квартирою, оскільки в ній зареєстровано місце постійного проживання її батька ОСОБА_6 тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог відносно малолітньої дитини.

В порядку ст.224 ЦПК України суд розглянув справу в заочному порядку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що є знайомою позивачки з 1989 року та з того часу тісно спілкується з нею, ходить до неї в гості. В квартирі АДРЕСА_1 позивачка завжди проживала сама з двома дітьми. Син позивачки ОСОБА_6 одружився в 2013 році, у нього народилася донька ОСОБА_5, але подружжя ніколи не проживало у вказаній квартирі, знімали інше житло. Приблизно через рік їх шлюб фактично припинився, де зараз проживає відповідачка з дитиною свідок не знає. На час розгляду справи в суді у вказаній квартирі проживає одна позивачка, інколи приїжджає її донька з дитиною.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що є сусідами позивачки ОСОБА_3, у квартирі АДРЕСА_1 вона проживала разом з сином та донькою. Свідки знають, що в 2013 році син позивачки одружився, у нього народилася донька, але ні він, ні його дружина та донька у вказаній квартирі з того часу ніколи не проживали, відповідачів свідки взагалі ніколи не бачили. На час розгляду справи в суді у вказаній квартирі проживає позивачка, також до неї недавно приїхала донька з дитиною.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову на підставі наступного.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, позивачу ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Згідно довідки ОСББ «Жовтий будинок» та відповідних довідок Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області, у вказаній квартирі зареєстровано місце постійного проживання відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, в тому числі свідченнями свідків, допитаних в судовому засіданні, що відповідачі не проживають у вказаній квартирі на протязі строку, що перевищує один рік. Доказів поважності причини їх не проживання у цьому житловому приміщенні до суду надано не було. Таким чином, відповідачі втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

При цьому суд вважає безпідставними доводи представника органу опіки та піклування, оскільки у відповідності до ст.ст.160, 161 СК України, дитина, яка не досягла 10 років, може за згодою батьків або за рішення суду проживати з обома батьками або з одним з них. В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним, в тому числі свідченнями свідків, допитаних в судовому засіданні, що в квартирі АДРЕСА_1 на протязі кількох років не проживає жоден з батьків малолітньої ОСОБА_6 За таких обставин, збереження права дитини, не позбавленої батьківського піклування, на користування таким житловим приміщенням, діючим законодавством не передбачено.

На підставі викладеного, керуючись ст.405 ЦК України, ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

СуддяС. І. Ревуцький