Справа №482/1504/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2016 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Баранкевич В.О., при секретарі Андрусенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» про захист прав споживачів.

Позивач посилається на те, що 03.12.2013 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4741/409СLАPS про надання йому споживчого кредиту в сумі 34762,80 грн. 27.07.2015р. ПАТ «Платинум Банк» направив позивачу письмове повідомлення про передачу справи до колекторської агенції. А саме, банк зазначав, що 21.07.2015р. було укладено договір факторингу №20150721-Г та було прийнято рішення про передачу справи за кредитним договором № 4741/409СLАPS від 03.12.2013р. до колекторської агенції. 27.07.2015р. на адресу позивача було направлено лист від колекторської установи ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» з погрозами притягнення до відповідальності у разі, якщо позивач не сплатить колекторам певні кошти. Таким чином, відповідачами було порушено законні права позивача, а також його інтереси та волевиявлення. Вважає, що цими діями ПАТ "Платинум Банк" незаконно розкрив банківську таємницю щодо нього третім особам, а тому з посиланням на ці обставини та ст.ст. 16, 23, 60 ЦК України, статті 60, 61, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» не розголошувати інформацію стосовно кредитного договору від 03.12.2013р., зобов'язати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» припинити незаконну діяльність щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та повернути отриману від Банку конфіденційну інформацію, а також стягнути з ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1000000 грн. моральної шкоди.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, просив розглядати справу у його відсутність та позов задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Платинум Банк» у судове засідання не зявився, давав суду клопотання про розгляд справи в його відсутності, зазначив, що позов не визнає, та просив відмовити в його задоволенні.

Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення проти задоволення позову.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2013 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 4741/409СLАPS про надання йому споживчого кредиту в сумі 34762,80 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 901 ЦК України передбачає, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір.

Згідно пункту 6.3. Кредитного договору зі страхуванням життя позичальника № 4741/409СLАPS від 03.12.2013 року, позичальник надає дозвіл банку на отримання, обробку, зберігання та конфіденційне використання інформації, що стосується безпосередньо позичальника, та яка стала відомою банку у зв'язку з діловими стосунками з позичальником. Цей дозвіл розуміється сторонами як надання позичальником згоди банку на збір, зберігання,використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього та відомостей за цим договором до бюро кредитних історій, в тому числі і на передачу одного примірника цього договору третім особам, які здійснюють рефінансування банку, а також: на розкриття інформації про позичальника, включаючи таку, яка відноситься до банківської таємниці відповідно до законодавства України будь-яким третім особам, включаючи, але не обмежуючись, відповідно до ст. 7 ЗУ «Про організацію формування та обігу кредитних історій» до ПрАТ «Перше всеукраїнське бюро кредитних історій», ПрАТ «Міжнародне бюро кредитних історій», ТОВ «Українське бюро кредитних історій», ТОВ «Бюро кредитних історій «Русский Стандарт». У випадку розкриття Банком інформації про Позичальника третім особам Позичальник не буде мати жодних претензій до Банку у майбутньому.

Відповідно до п.6.2. вищевказаного Договору, Банк має право відступати, передавати, сек'юритизувати та будь-яким іншим сином відчужувати, а також; передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково).

Підписанням Договору позичальник, як суб'єкт персональних даних, добровільно надав Банку свою письмову згоду на передачу персональних даних позичальника будь-яким третім особам. Згода позичальника на обробку його персональних даних, що надана останнім згідно з умовами цього пункту не вимагає здійснення повідомлень про передачу персональних даних позичальника третім особам згідно з нормами ст.21 Закону України «Про захист персональних даних».

Між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансовою компанією «Європейською агенцією з повернення боргів» було укладено Договір факторинг №20150721-Г від 21 липня 2015 року, відповідно до якого ПАТ «ПтБ» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1.

Ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Відповідно до п.5.3 договору факторингу №20150721-Г від 21 липня 2015 року, фактор зобов'язується протягом 45 (сорока п'яти) робочих днів починаючи від розрахункової дати від імені банку надіслати письмові повідомлення боржникам про відступлення банком прав вимоги фактору.

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» даний обов'язок було виконано, а саме, 27 липня 2015 року ОСОБА_1, за адресою, вказаною ним під час укладення кредитного цінним листом було надіслано повідомлення про відступлення права грошової вимоги та Повідомлення про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору від 03.12.2013 та включення його персональних даних до бази персональних даних.

З наданих позивачем документів, вбачається, що відповідач ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» використовували дані про позивача, на які він надавав згоду у кредитному договорі. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» діяло в межах наданих йому повноважень, що підтверджується договором про надання послуг.

Таким чином, відповідачами не було порушено прав позивача.

Не підлягають також задоволенню, через безпідставність, і позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів на користь позивача завданої йому моральної шкоди в сумі 1000000 грн.

Так, загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону України "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Оскільки відповідачами не допущено порушення законодавства України та умов договору під час розголошення банківської таємниці щодо укладеного з позивачем кредитного договору і таке не призвело до вищезгаданих наслідків, то підстави для відшкодування позивачеві шкоди за нормами Закону України "Про захист прав споживачів" відсутні.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У повному обсязі відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» про захист прав споживачів як заявлені безпідставно.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий