Справа № 265/5452/16-ц
Провадження № 2/265/2125/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 листопада 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненко О.В.,

за участю секретаря Сагайдак Є.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2016 року позивач звернулась до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить усунути їй перешкоди у здійсненні права власності, визнавши відповідача таким, що втратив право користування квартирою 94 в будинку 53 по вулиці Київській в місті Маріуполі.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що є власником квартири АДРЕСА_1. 25 жовтня 2000 року у вказаній квартирі вона зареєструвала відповідача за його проханням. Однак відповідач в квартирі ніколи не проживав, є для неї сторонньою людиною. Наявність реєстрації відповідача у помешканні створює для неї низку перешкод у здійсненні права власності, крім того, вона змушена нести додаткові витрати з оплати комунальних послуг. На даний час місце проживання або перебування відповідача їй не відоме. Вважає, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням її квартири та має бути визнаний таким.

Позивач до зали суду не прибула, надавши заяву, якою просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Витрати з оплати судового збору просить покласти на неї.

Відповідач до суду не прибув. Судова повістка про виклик його до суду надсилалась рекомендованою поштою із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, що відповідає положенням ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Враховуючи наведене, суд, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 52025746 від 25 січня 2016 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

З довідки, виданої 13 вересня 2016 року Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Мій будинок 53» на імя ОСОБА_1 вбачається, що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 власник, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 її донька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (графа «родинні стосунки» не заповнена), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (графа «родинні стосунки» не заповнена).

З акту, складеного 20 жовтня 2016 року сусідами ОСОБА_1, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_4, вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, у квартирі АДРЕСА_4 зареєстрований, але з 25 жовтня 2000 року, тобто з моменту реєстрації, фактично не проживає в ній.

Відповідно до ст.ст. 317,321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні.

Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 405 Цивільного Кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Отже наведені положення передбачають право користування жилим приміщенням для власника та членів його сімї.

Відповідач ОСОБА_2 не є членом власника майна (позивача), був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_6, однак фактично у вказаному житловому приміщенні ніколи не мешкав.

Позивач зазначає, що наявність реєстрації відповідача в будинку, перешкоджає їй користуватись жилим приміщенням, розпоряджатись ним.

Згідно з положеннями ст. ст. 319, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном.

На підставі наведеного, суд вважає доведеними обставини втрати ОСОБА_2 права користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_5 та дійшов висновку про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням вказаної квартири.

Витрати з оплати судового збору за бажанням позивача залишити за її рахунок.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру АДРЕСА_1, визнавши ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням вказаної квартири.

Витрати з оплати судового збору залишити за рахунок позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя