Єдиний унікальний номер 219/7524/15-ц Номер провадження 22-ц/775/493/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Бахмут Донецької області

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді: Будулуци М.С.,

суддів: Курило В.П., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» на заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» (далі - ТОВ «Технополіс-1», Товариство) про захист прав споживачів, мотивуючи вимоги тим, що 31 січня 2014 року вона придбала у відповідача телевізор "ELENBERG", модель LH32N89W, серійний номер 32N8913НО1342 вартістю 1 888 грн. 06 коп. Відповідно до сервісної гарантії, наданої відповідачем, гарантійний строк якості проданого товару встановлено в один рік.

В грудні 2014 року нею виявлено дефект придбаного телевізору, який унеможливлює його використання, а саме: після ввімкнення телевізору екран змінював кольоровість і зникало зображення, у зв'язку з чим вона звернулась до відповідача для проведення гарантійного ремонту телевізора.

Втім, відповідач гарантійний ремонт телевізора "ELENBERG" не здійснив, посилаючись на акт огляду виробу № ЭЛЗ 405357 від 19 січня 2015 року, яким зроблено висновок про непридатність до ремонту телевізора у зв'язку з відсутністю сервісної підтримки виробника та необхідної для заміни матриці.

25 січня 2015 року позивач звернулася до відповідача з заявою про заміну телевізору "ELENBERG" (LH32N89W), серійний номер 3 N8913НО1342 непридатного для використання на товар належної якості.

Однак, листом від 27 січня 2015 року відповідач повідомив про неможливість у двомісячний термін замінити придбаний телевізор на такий же або аналогічний товар та запропонував у місячний строк дії акту про непридатність до ремонту телевізора розірвати договір і одержати за телевізор грошову суму у розмірі 1 888 грн. коп.

07 липня 2015 року вона знову звернулась до відповідача з заявою, в якому просила замінити телевізор неналежної якості на товар належної якості або виплатити кошти з перерахунком вартості телевізору на момент звернення з заявою, проте листом від 10 липня 2015 року відповідач їй відмовив в задоволенні заяви.

У зв'язку з цим, вона звернулась з зазначеним позовом до суду, який 24 вересня 2015 року уточнила і остаточно просила стягнути з відповідача вартість придбаного телевізора в сумі 1 888 грн. 06 коп. та завдану їй моральну шкоду у розмірі 2 000 грн., яка полягає у тому, що вона отримує мінімальну заробітну плату, є матір'ю двох неповнолітніх дітей і не може купити аналогічний товар для свої дітей. За весь цей час вона почувала себе приниженою тому, що вона випрошувала у відповідача товар належної якості, за який сплатила гроші, а відповідач її телевізор відправив у м. Київ. Вона, як споживач, залишилися без грошей і телевізора, а тому вважала себе ошуканою.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про захист прав споживачів задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Технополіс-1» вартість придбаного телевізору у сумі 1 888 грн. 06 коп., моральну шкоду в розмірі 2000 грн., а всього 3 888 грн. 06 коп.

Стягнуто з ТОВ «Технополіс-1» на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

З заочним рішенням не погодився відповідач - ТОВ «Технополіс-1» та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просив рішенні суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

В обґрунтування доводів скарги відповідач зазначив, що позивач у місячний строк, визначений актом сервісного центру про неремонтопридатність телевізора, не скористалась правом на отримання компенсації вартості товару, аж доки не звернулась до відповідача з листом з повторною вимогою замінити товар.

Відповідач не порушив права споживача ОСОБА_1, а доказів зворотного вона суду не надала.

Судове рішення про стягнення моральної шкоди ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права. Споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди лише у випадках заподіяння шкоди небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією. Позивачем не надано жодних доказів того,що товар є небезпечною для життя та здоров'я людей продукцією. Суд не зазначив доказів, які підтверджують заподіяння позивачеві моральної шкоди.

В судове засідання представник ТОВ «Технополіс-1» не з'явився, але про час та місце розгляду справи відповідач та його представник повідомлені судовою повісткою та телефонограмою (а.с.123, 125, 129).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання також не з'явилася, але про час та місце розгляду справи повідомлена телефонограмою, яку прийняла особисто (а.с. 128).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення суду - скасуванню в частині спору про стягнення моральної шкоди та судового збору з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині та зменшення розміру стягнення судового збору на користь держави, виходячи з наступних підстав.

Як зазначено в ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, відповідно до п.п. 2 та 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є недоведеність обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Частиною 2 ст. 309 ЦПК України передбачено, що норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення привело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 31 січня 2014 року ОСОБА_1 у відповідача придбала телевізор "ELENBERG", модель LH32N89W, серійний номер 32N8913НО1342), вартістю 1 888,06 грн., що підтверджується копією товарного чеку на (а.с. 12, 131).

20 грудня 2014 року несправний телевізор "ELENBERG був зданий в ремонт в сервісний центр, як несправний, оскільки при його вмиканні на екрані змінялася кольоровість зображення, а потім зображення зовсім зникало, про що свідчить копія квитанції сервісного центру про прийом телевізора в ремонт (а.с.2).

Згідно з копією акту огляду виробу № ЭЛЗ 405357 від 19 січня 2015 року, причина відмови в ремонті телевізора "ELENBERG" є відсутність сервісної підтримки виробника та необхідної для заміни матриці (а.с.13).

З копії заяви позивача від 25 січня 2015 року вбачається, що у відповідності до вимог ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» вона просила ТОВ «Технополіс-1» замінити неналежної якості телевізор "ELENBERG", модель LH32N89W, серійний номер 32N8913НО1342 на товар належної якості (а.с.3-5, 135-137).

27 січня 2015 року ТОВ «Технополіс-1» повідомило позивача про неможливість у двомісячний термін замінити придбаний телевізор на такий же або аналогічний товар та запропонував у місячний строк дії акту про непридатність до ремонту телевізора розірвати договір і одержати за телевізор сплачену грошову суму (а.с.6).

Відповідно до копії заяви позивача від 07 липня 2015 року, вона знову звернулась до відповідача з заявою, в якому просила замінити телевізор неналежної якості на товар належної якості або виплатити кошти з перерахунком вартості телевізору на момент звернення з заявою, проте листом від 10 липня 2015 року відповідач їй відмовив в задоволенні заяви,мотивуючи тим, що місячний строк дії акту № ЕЛС1405357 від 19 січня 2015 року про неремонтопридатність виробу закінчився, а тому повернути кошти не можливо. Збитки компанії перевищили вартість виробу за час зберігання, а тому не можливо задовольнити прохання (а.с.7-9, 10,132-134, ).

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених вимог. При вирішенні справи суд посилався на вимоги п.п. 2 та 4 частини 1 статті 708 ЦК України, якими передбачено, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережних продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Суд дійшов висновку, що оскільки протягом встановленого гарантійного строку в проданому телевізорі виявлені недоліки, що унеможливлюють його використання, здійснення його ремонту, заміну його відповідачем протягом двох місяців на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі, то відповідач незаконно відмовив позивачу в поверненні сплаченої за товар грошової суми, який відмовився від договору, повернувши телевізор продавцю товару. Такими діями відповідач грубо порушив права позивача, як покупця і споживача, а тому, суд задовольнив позов ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Технополіс-1» вартості придбаного телевізора "ELENBERG", модель LH32N89W, серійний номер 32N8913НО1342 в сумі 1 888 грн. 06 коп., який повернутий відповідачу, що встановлено судом і підтверджено письмовими доказами.

Стягуючи з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 2 000 грн., суд посилався на положення ч.1 ст. 1167 ЦК України та виходив з того, що зазначеними діями відповідача позивачу завдана моральна шкода.

При визначенні розміру моральної шкоди суд врахував глибину душевних страждань позивача, ступень вини відповідача, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Як зазначено в ч.1 ст.708 ЦК України, разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором:1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні;3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни;

4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Також, як передбачено ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991року № 1023-XII (із змінами і доповненнями), у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

В частині 3 ст.8 цього ж Закону України зазначено, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

Недоліками в розумінні ст.1 п.15 Закону України «Про захист права споживачів» є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд правильно виходив з того, що оскільки протягом встановленого гарантійного строку в проданому телевізорі виявлені недоліки, що унеможливлюють його використання за призначенням, та відповідач не зміг здійснити його ремонт у будь-який строк, про що надав відповідний акт, двічі відмовив в заміні телевізора на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі, або виплатити суму товару з перерахунком вартості ціни, про що просила ОСОБА_1, то остання мала право заявити вимогу до відповідача про повернення вартості придбаного неякісного телевізора в сумі 1 888 грн. 06 коп., повернутого відповідачу, фактично відмовившись від договору.

Така вимоги позивача, відповідає вимогам ч.1 ст.708 ЦК України та ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991року № 1023-XII (із змінами і доповненнями), а тому суд правильно задовольнив її позов про стягнення вартості придбаного телевізора в сумі 1 888 грн. 06 коп.

Висновки суду в цій частині, всупереч тверджень апелянта, відповідають встановленим обставинам справи, що підтверджено письмовими доказами, які повно та всебічно дослідив суд першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які виникли між сторонами, дав належну їм оцінку і обгрнутовано задовольнив позов у частині вимог щодо стягнення вартості телевізора в сумі 1 888 грн. 06 коп.

Всупереч тверджень відповідача, під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи.

Під час розгляду справи було роз'яснено право та обов'язок, зокрема положення ЦПК України щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень.

Сторонам було надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання відповідних доказів, що підтверджується матеріалами справи.

Разом з тим, незважаючи на наявну можливість, представником відповідача не надано суду достовірних, належних та достатніх доказів на спростування тих обставин, на які посилалась позивач. Відповідно до приписів частини 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зважаючи на те, що позивач скористалась наданим їй правом та доказала обґрунтованість позовних вимог стосовно стягнення з відповідача вартості придбаного телевізора в сумі 1 888 грн.06 коп., рішення суду в зазначеній частині відповідає вимогам законодавства і підстав для його скасування в цій частині не вбачається. Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідач не порушив права споживача ОСОБА_1, спростовуються вищенаведеним.

Однак, погодитись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат неможна, виходячи з наступних підстав.

Разом з цим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права при вирішенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 ЦК України.

Пленум Верховного Суду України в пункті 2 своєї постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року із змінами і доповненнями надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

В матеріалах справи відсутні докази того, що майну позивача було завдано шкоду або така шкода їй була завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, а тому суд не мав підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 2 000 грн. в порядку захисту прав споживачів.

Тому, рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди ухвалене з порушеннями норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову щодо стягнення моральної шкоди, частково задовольнивши апеляційну скаргу відповідача.

Одночасно, апеляційний суд приходе до висновку, що з відповідача на користь держави помилково стягнуто судовий збір в сумі 551 грн.20 коп., оскільки, на підставі ч.ч.3, 5 ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп., що складає 0,2 розміру від мінімальної заробітної платив 1218 грн. (за вимогами майнового характеру), оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд , -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» задовольнити частково.

Заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2015 року в частині стягнення моральної шкоди та судового збору скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» про захист прав споживачів в частині стягнення моральної шкоди відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Технополіс-1» в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: