Справа № 347/1812/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді : Гордія В.І., з секретарем Корбутяк Н.М., за участю представника: ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації, що принижує людську честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації, що принижує людську честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи, стягнення моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та суду пояснив, що відповідно до Указу Президента України № 456/2002 від 14.05.2002 року на території Косівського району, Івано-Франківської області був створений Національний природний парк «Гуцульщина». Цим Указом встановлено площу земель НПП «Гуцульщина» 32271 га., в тому числі 7606 га. земель, що мають бути надані НПП в постійне користування, 24665 га., земель, що включаються до складу НПП без вилучення у землекористувачів. Сільський голова с. Пістинь, Косівського району організував групу осіб, в тому числі сільських депутатів, які намагаються в рамках однієї сільської громади піддати сумніву доцільність створення загально державного природного парку, Указ Президента України з цього приводу. Під вивіскою лжепатріотизму намагаються доводити, що дії Президента України, Кабінету ОСОБА_4 України та їх посадових осіб, які керували виконавчою владою держави на протязі тринадцяти років, створили цей парк для своїх особистих потреб. Ненавидячи позивача, як керівника НПП, вони намагаються постійно оприлюднювати неправдиву інформацію щодо нього, діяльності парку, його трудового колективу щоб скомпрометувати його, як керівника в очах громади району, області та України, поставивши інтереси сільської громади над інтересами цілої держави Україна. Черговою порцією неправдивої інформації один із активістів села Пістинь Косівського району, ОСОБА_3 у публічному виступі намагався довести, що ціль і мета створення НПП суперечать інтересам сільської громади с. Пістинь, Косівського району, Івано-Франківської області. Щодо недостовірної інформації, яку ОСОБА_3 привселюдно розповсюдив на зібранні у приміщенні Косівської районної ради в м. Косові 02.07.2015 р. Він пояснив, що не відповідає дійсності про виділення 900 тисяч гривень для виготовлення документації на вилучення в землекористувачів 7606 га. землі, оскільки є акти передачі та погодження з Пістинською сільською радою. Неправдивою є інформація про безпідставне витрачання грошей в сумі 849 896 грн. та порушення фінансової дисципліни НПП на суму 225532 грн., які нібито виявило КРУ в 2003 році. Відповідно до Акту проведення аналізу природоохоронної, фінансово-господарської діяльності від 14.05.2002 року стан був задовільний. Не відповідає дійсності твердження відповідача про фінансові махінації з приміщенням «Садиби ОСОБА_5». Також неправдива інформація що він передав Шешорській сільській раді землі НПП для передачі цих земель працівникам парку. Також він пояснив, що не підписував жодного документа щодо відчуження земель, які передані парку. Відповідно ст. 47 ЗУ «Про природно заповідний фонд України» НПП дозволено здійснювати туристсько-екскурсійну, рекламно-видавничу діяльність. Отримувати від цього кошти є правом НПП «Гуцульщина». Дійсно відповідно до розпорядження Косівської райдержадміністрації від 21.05.2014 року парку дозволено прийняти в експлуатацію малі архітектурні форми на території «Маєтку ОСОБА_5» для туристсько-екскурсійної діяльності, вони прийняті в експлуатацію і це є власністю парку, а не будівництво котеджів для будь-кого, як твердить відповідач. Неправдива інформація, що відносно директора НПП «Гуцульщина» відкрито два кримінальні провадження. Він вважає, що такі твердження відповідача принижують його честь, гідність та ділову репутацію, погано це відбилося на його здоровї, через моральні страждання, тому він просить позов задовольнити та стягнути з відповідача моральну шкоду.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним, оскільки він особисто проти гр. ОСОБА_2 нічого не має, і його як особу не критикував, але він висловлював свою оціночну думку, як директора НПП «Гуцульщина», так як був депутатом сільської ради на той час. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

В судовому засіданні встановлено, що на зібранні у приміщенні Косівської районної ради в м. Косів, 02.07.2015 року привселюдно представник громадськості ОСОБА_3 висловив свою думку та на переконання позивача розповсюдив недостовірну інформацію щодо діяльності НПП «Гуцульщина» та її керівника позивача ОСОБА_2

Встановлено, що ОСОБА_3 входить в комісію Пістинської сільської ради з питань екології, раціонального лісокористування та комунальної власності. (а.с. 164).

Відповідно до ст.40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ч.І ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Верховний Суд України в п.15 своєї постанови від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (надалі Постанова) зазначає, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а)поширення інформації/тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширення інформації стосується певної фізичної чи юридичної особи,тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації,тобто такої,яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації,що порушує особисті немайнові права тобто або завдає шкоди відповідним особистим благам або перешкоджає особі своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

п.19 Постанови Верховний Суд України зазначає, що відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецендентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки,поширені в засобах масової інформації, принижують її честь, гідність чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч. 1 ст.277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача можу бути покладено обовязок відшкодувати моральну шкоду.

Відповідно до п.21 Постанови при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні врахувати положення Декларації про свободи політичних дебатів у засобах масової інформації (надалі-Декларації),схваленої 12.02.2004 р. на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_4 Європи, а також рекомендації, що міститься у резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_6 Європи про право на недоторканість приватного життя.

У ст.ст. 3,4,6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони використовували або використовують свої функції. У звязку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи.

Враховуючи суспільне значення національного природного парку «Гуцульщина», для регіонального та національного рівня, а також статус позивача, як публічної посадової особи, його критика, у тому числі гостра, про те, як ним виконуються службові функції, не є поширенням про нього недостовірної інформації, а є оціночним судженням, а оціночне судження спростуванню не підлягає.

З цих підстав суд не вбачає правових підстав щодо визнання такої інформації недостовірною та такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію позивача, а також для задоволення вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи наведене на підставі ст. 275, 277 ЦК України, та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про спростування недостовірної інформації, що принижує людську честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: В.І. Гордій