Номер провадження: 22-ц/785/8293/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Кравця Ю.І., Фальчука В.П.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» за участю третіх осіб: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Каштан», Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання договору укладеним та зобовязання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» - ОСОБА_18 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року представник позивачів ОСОБА_19 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», уточнивши який, просила зобовязати відповідача відновити водопостачання та заборонити у подальшому припинення водопостачання в будинку №1-д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі без законних підстав - рішення суду або судового наказу; вважати договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення укладеним між відповідачем та з власником кожної квартири вказаного будинку №1-д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі; зобовязати відповідача письмово на паперових носіях оформити договори з власником кожної квартири вказаного будинку.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем було припинено водопостачання в багатоквартирному будинку №1-Д вул. Яші Гордієнко у м. Одесі, за повідомленням колцентру водоканалу начебто за борги.

Водопостачання в будинку відповідачем було припинено 26 лютого 2016 року без попереднього повідомлення, крім цього аналогічне відключення будинку від водопостачання відбувалось також з 25 по 27 січня 2016 року, йде систематичне предявлення претензій про неіснуючу заборгованість, яку вони нараховують за нормами без врахування сплачених мешканцями сум.

Власники квартир сплачують за спожиту воду за показниками квартирних лічильників на рахунок відповідача, на підтвердження суду надано копії реєстрів квитанцій, та Акти №8651 від 04.03.2015 року.

На протязі 2015 року власники квартир багатоквартирного будинку №1-Д вул. Яші Гордієнко у м. Одесі сплачували за спожиту воду без договору та неодноразово звертались до відповідача з пропозицією по укладення прямого договору на послуги водопостачання та водовідведення з власником кожної квартири, який за формою та змістом має відповідати типовому договору, затвердженому Постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 та у відповідності до вимог п.3 ч.2 ст.19, п.3 ч.2 ст.21, ч.ч.3, 4 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Проте, до теперішнього часу відповідні договори з мешканцями будинку не укладені та відповідач ухиляється від їх укладення, предявляючи при цьому вимогу про стягнення боргу, розрахунок якого необґрунтовано.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 рок позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 задоволено частково.

Судом зазначено, що вважається укладеним між ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» та з кожним окремо з позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які є мешканцями будинку №1-д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі, договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Зобовязано ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» письмово на паперових носіях оформити договори про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з позивачами, які є мешканцями будинку №1-д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі з кожним окремо.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ТОВ «Інфокс» через представника ОСОБА_18

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Частинами 1, 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно ст. 1 вищевказаного Закону, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; Виконавцем відповідно до Закону є субєкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для обєктів усіх форм власності є субєкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Статті 20, 21 цього Закону визначають обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Виконавець зобовязаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Закон передбачає істотні (обовязкові) умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем.

Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним.

Так, істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є:

1) найменування сторін; 2) предмет договору; 3) вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; 4) порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; 5) порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 6) права та обовязки сторін; 7) порядок контролю та звіту сторін; 8) порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; 9) визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; 10) порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); 11) умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; 12) порядок здійснення ремонту; 13) відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; 14) порядок вирішення спорів; 15) перелік форс-мажорних обставин; 16) строк дії договору; 17) умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; 18) дата і місце укладення договору. Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін.

Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення.

Процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Згідно ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 21 Закону № 1875 IV від 24 червня 2004 року, постанови № 529 вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обовязковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту Типового договору.

При укладанні договорів слід звернути увагу на те, що договір, який має бути підписаний із споживачем, не може передбачати менший обсяг прав, обовязків сторін та якості житлово-комунальних послуг, аніж той, що передбачений Типовим договором. У договорі слід обовязково визначати права, обовязки та відповідальність сторін.

Отже, при укладанні договорів на надання житлово-комунальних послуг застосовуються норми діючого законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 179 ГК України, - Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Частиною 3 ст.184 ГК встановлено, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Пунктом 2 частини 2 ст.207 ГК, зазначено, що нікчемними визнаються, зокрема, такі умови типових договорів і договорів приєднання, що допускають односторонню відмову від зобов'язання з боку виконавця або односторонню зміну виконавцем його умов.

Відповідно до п. 38 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України» № 01-8/211 від 07.04.2008 - закріплено, що згідно з абзацом четвертим частини четвертої статті 179 ГК України сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Під таким відступом слід розуміти включення сторонами до господарського договору умов, які створюють регулювання, що за змістом прав і обов'язків сторін суперечить відповідному регулюванню, передбаченому типовим договором.

Форма та зміст (умови) типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Крім того, Закон покладає на виконавців обовязок укладати із споживачами договори на надання житлово-комунальних послуг.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 є мешканцями та власниками квартиру в будинку №1Д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі.

Балансоутримувачем вказаного будинку №1Д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі є ОСББ «Каштан-Плюс» (статут затверджено установчими зборами ОСББ протоколом №1 від 13.11.2005 року, зареєстровано виконавчим комітетом ОМР за реєстр. №37 від 10.01.2006 року (т.2 а.с.34-39), договір №1/08 від 28.08.2008 року про передачу повноважень щодо управління та утримання будинків житлового комплексу та прибудинкової території (т.2 а.с.41).

Рішенням Одеської міської ради виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з відведення у м. Одесі визнано ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал». Зазначене підтверджується копією Ліцензії ТОВ «Інфокс» серії АЕ №287964, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.10.2014 року, рішення ОМР від 17.12.2003 року №2038-XXIV «Про затвердження проекту договору оренди цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал», копіями договорів оренди цілісного майнового комплексу КП «Одесводоканал» від 17.12.2003 року, купівлі-продажу оборотних матеріальних засобів КП «Одесводоканал» від 17.12.2003 року, кредитного договору від 17.12.2003 року, договору про співпрацю від 17.12.2003 року, укладеними між Одеською міською радою та ТОВ «Інфокс».

06.08.2010 року між ОСББ «Каштан-Плюс» та ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» було укладено договір про надання водопостачання та водовідведення №179/1/3 (т.1 а.с.38), згідно з яким виконавець надає послуги з подачі питної та холодної води, направленої на гаряче водопостачання у будинку №1Д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі, а споживач своєчасно сплачу наданні йому послуги.

Строк дії договору був визначений у п. 7.4, згідно з яким сторони встановили, що договір дії з 06.08.2010 року по 31.12.2014 року в частині надання послуг водопостачання та водовідведення. Договір в частині надання послуг водопостачання та водовідведення вважається продовженим на наступні 5 років, якщо за місяць до закінчення сторони не прийдуть до згоди внести зміни або припинити його дію.

Згідно п.7.6 договору, дія даного договору припиняється за домовленістю сторін та по іншим встановленим діючим законодавствам підставах.

04 березня 2012 року співвласники будинку - члени ОСББ «Каштан-плюс» на загальних зборах відповідно до протоколу №1 від 04.03.2012 року за четвертим питанням і рішенням (т.1 а.с.24-25) вирішили укласти індивідуальні договори з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал».

При цьому у протоколі вказано, що квартири будинку обладнані засобами обліку водопостачання; жоден власник квартири будинку не уклав з ОСББ договору про сплату коштів за наданні їм послуги з водопостачання на рахунок обєднання для накопичення і наступного перерахунку Філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс», яка надає ці послуги; правлінню ОСББ не надано повноважень бути колективним замовником (абонентом) таких послуг.

Листом ОСББ «Каштан Плюс» від 26.04.2012 року №45/12 (т.1 а.с.23), направленого на адресу відповідача, було повідомлено відповідача про проведення відповідних загальних зборів мешканців будинку та про прийняте ними рішення. При цьому голова правління ОСББ «Каштан-Плюс» зазначила, про неукладеність договору на водопостачання №179/1/3 від 06.08.2010 року.

Про закінчення строку вищевказаного договору №179/1/3 від 06.08.2010 року ОСББ «Каштан-Плюс» повідомляло відповідача також листами від 06.10.2014р. №10/14-В (т.1 а.с.27), від 27.11.2014 року №123/14 (т.1 а.с.29).

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 13.01.2012 року на момент виникнення спірних правовідносин), договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

У разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі неодноразово звертались до ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з заявами щодо укладення на пряму відповідних договорів про надання послуг з водопостачання та водовідведення, зокрема, починаючи з 2012 року направляли на адресу відповідача типові договори (форма, якого затверджено постановою КМУ від 21.07.2005 року №630 та підписані ними як споживачами) (т.1 а.с.32-33, т.2 а.с.25-30, 118), колективні звернення (т.1 а.с.14-16, 31, 85-86, 95).

Проте до теперішнього часу відповідні договори на надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладено.

Листом від 03.04.2015 року №2714, №2711, №2712, від 02.03.2016 року №Б-52, №И-72, №О-50 (т.1 а.с.37, 105-108) відповідач повідомив мешканців будинку №1-д по вул. Яші Гордієнко у м. Одесі, що для переходу на прямі розрахунки з укладаннями індивідуальних договорів з власниками квартир вказаного будинку необхідно: 1.надати звернення мешканців будинку на перехід на прямі розрахунки та укладення прямих договорів з філією «Інфоксводоканал» з підписами всіх власників квартир; 2.погасити заборгованість за послуги, надані протягом дії договору з ОСББ «Каштан-Плюс» до 31.12.2014 року; 3.силами філії «Інфоксводоканал» буде встановлено загально будинковий прилад обліку води; 4.укласти відповідний договір з ОСББ «Каштан-Плюс», відповідно до якого ОСББ бере на себе відповідальність за стан мереж водопостачання та водовідведення та різницю в показниках загально будинкового приладу обліку та суми показників приладів обліку усіх квартир будинку; 5.обстежити всі квартири багатоповерхового будинку на наявність приладів обліку, встановлених та прийнятих відповідно до вимог законодавства; 6.за результатами обстеження і виявлення зауваженням і порушенням складання двостороннього спільного акту.

Також, вказано, що лише після виконання вищенаведеного порядку, мешканцям будинку необхідно звернутись з відповідними заявами до філії «Інфоксводоканал» для укладання прямого договору.

Проте, у листі Департаменту міського господарства ОМР від 02.02.2016 року №П-113 (т.1 а.с.90), додатково було розяснено, що перехід на прямі розрахунки та укладення прямих договорів з мешканцями багатоквартирного будинку з філією «Інфоксводоканал» можливий лише за умови прийняття на загальних зборах мешканців ОСББ рішення про перехід на прямі договори с філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс»; погашення заборгованості за попередньо отриманні послуги водопостачання; надання мешканцями ОСББ пакету документів, необхідних для укладення договору на послуги водопостачання та водовідведення; установки у всіх квартирах засобів обліку води.

У листі Одеської обласної державної адміністрації від 15.04.2016 року (т.1 а.с.91) зазначено, що перехід мешканців ОСББ «Каштан-плюс» на прямі розрахунки за послуги водопостачання та водовідведення можливий за умови виконання низки вимог, поставлених філією «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» до керівництва ОСББ, що були вказані у листі Департаменту розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства облдержадміністрації від 18.02.2016 року №Ко-86.

Відповідно до пункту 1.1 Правил № 190 (на які посилається у запереченнях відповідач) ці правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Верховний Суд України у постанові від 05.102.2016 року справі № 6-1995цс15 зазначив, що поширюючи на спірні правовідносини Правила № 190, необхідно встановити мету переобладнання житлового будинку у багатоквартирний, чи використовуються такі квартири для фактичного здійснення підприємницької діяльності, що могло б свідчити про належність застосування зазначених Правил № 190 у звязку з встановленим обєктом - багатоквартирним будинком.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець), і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Таким чином, на дані спірні правовідносини, які виникли між сторонами, розповсюджують свою дію саме Правила № 630.

Пунктом 8 Правил передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, який оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно п.10 вказаних Правил, оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.

Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абз. 5 п.15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятись від врахування показань засобів обліку (п.10 Правил).

Згідно п. 16 Правил, у разі виникнення сумнівів щодо правильності показань квартирних засобів обліку споживач в установленому порядку може проводити їх позачергову повірку за власні кошти, про що інформує виконавця. Якщо виявлена у показаннях помилка виходить за межі, передбачені у паспорті квартирного засобу обліку, виконавець повинен здійснити перерахунок плати за споживання води та/або теплової енергії з дня останньої повірки або встановлення засобу обліку, якщо його повірка не проводилась, шляхом зменшення плати на відсоток, який перевищує встановлені межі точності для цього типу засобу обліку, до моменту виявлення помилки.

При цьому пунктом 17 Правил визначено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (п.18, 20 Правил). Порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг визначено у п.п.33-39 Правил.

Відповідні розяснення були надані у листі Департаменту економіки систем життєзабезпечення від 11.05.2016 року за № 8/10-652-16, наявним у матеріалах справи.

Таким чином, чинне законодавство не передбачає як обовязкової умови для укладення договорів між власниками квартир та виконавцем послуг ні встановлення загального будинкового приладу обліку води у багатоквартирному будинку, ні укладення відповідного договору з ОСББ, відповідно до якого ОСББ бере на себе відповідальність за стан мереж водопостачання та водовідведення та різницю в показниках загально будинкового приладу обліку та суми показників приладів обліку усіх квартир будинку.

Позивачі по справі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення для особистих потреб та фактично споживають ці послуги, що підтверджується наданими до матеріалів справи квитанціями.

Відповідач філія «Інфоксводоканал» ТОВ «ІНФОКС» відповідно до прямої норми закону (ч. 5 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») є виконавцем та надає ці послуги позивачам, чим виконуються двосторонні зобов'язання стосовно надання, отримання та сплати за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

На загальних зборах ОСББ «Каштан-плюс» 04 березня 2012 року позивачами, які є мешканцями будинку №1-Д вул. Яші Гордієнко у м. Одесі, було вирішено укласти індивідуальні договори з ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», про що позивачі неодноразово повідомляли відповідача та звертались до нього з відповідними заявами.

При цьому, квартири позивачів обладнані засобами обліку води, що підтверджується відповідними актами №8651 від 04.03.2015 року, складеним представником управління по контролю інженером ОСОБА_20, контролер ОСОБА_21, які зареєстрували показання лічильників у кожній квартирі (т.1 а.с.6), актом обстеження №14594 від 02.06.2016 року (т.1 а.с. 206).

Проте, з матеріалів справи не вбачається, що ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» предявляла вимоги щодо погашення заборгованості мешканцями будинку, також не встановлено наявності відповідних судових спорів з цього приводу.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України, у тому числі статтями 15, 16 ЦК України та статтями 1, 3, 15 ЦПК України, і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право не визнається.

У разі доведення в установленому законодавством порядку обставин, якими обґрунтовувалися вимоги, у тому числі й про усунення перешкод у здійсненні невизнаного права шляхом зобовязання вчинити певні дії, особа має субєктивне матеріальне право на їх задоволення. Такий правовий висновок, висловлений Верховним Судом України у постанові від 13.04.2016 року у справі № 6-2981цс15.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст. ст. 642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України визначається, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком сторін за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст.ст. 627, 630 ЦК та ст.ст. 19, 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги».

Як розяснив Верховний Суд України у постанові від 10.12.2012 року у справі № 6-110цс12, у разі такої відмови виходячи з положень ст. ст. 3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК виконавець послуг має право звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії, а не зобов'язання укласти договір.

Таким чином, такий спосіб захисту прав можливо застосувати по аналогії для захисту прав споживача.

Отже, всуперч доводів апеляційної скарги, обраний позивачами спосіб захисту порушеного права в частині позовних вимог про визнання укладеним між ними та ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення ґрунтується на нормах статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 3, 15 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачі як споживачі отримують від виконавця житлово-комунальні послуги та відповідно сплачують кошти за їх користування, тобто споживачі знаходяться у фактичних договірних відносинах із виконавцем.

Отже обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обовязки, а саме виконавець зобовязаний надавати споживачами якісні житлово-комунальні послуги, а споживачі зобовязані сплачувати отримані послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому факт порушення прав споживачів мешканців будинку встановлено під час проведення ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області позапланової перевірки філії «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» з питань дотримання вимог діючого законодавства про захист прав споживачів, про метрологію та метрологічну діяльність при наданні послуг з централізованого водопостачання та водовідведення у період з 05.09.2016 року по 16.09.2016 року (наказ про проведення позапланової перевірки №167 винесено 26.08.2016 року; направлення на проведення перевірки від 26.08.2016 року №111), де вказано, що відповідач з 2015 року і до теперішнього часу зі споживачами та мешканцями будинку не укладену індивідуальні договори, чим обмежується право споживачів на одержання необхідної , доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію (послугу).

Вказані порушення прав позивачів зафіксовані також в акті перевірки №71/06 від 16.09.2016 року, долученого до матеріалів даної цивільної справи.

Запропонований позивачами договір відповідає вимогам Типового договору.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткововго задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» - ОСОБА_18 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_22

ОСОБА_23