Справа №345/3840/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2016 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Онушканича В.В.

секретаря судового засідання Назарчук І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстрації,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити з належного йому будинковолодіння № 9 по вул. Новаківського в м. Калуш ОСОБА_2 та зняти його з реєстрації в цьому будинковолодінні.

Позов мотивує тим, що 03.02.2015 р. між ним та відповідачем по справі, ОСОБА_2, було укладено договір купівлі- продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в м. Калуш по вул. Новаківського, 9, Івано-Франківської області.

Відповідно до п. 8 даного договору продавець зобовязувався не пізніше 1 травня 2015 р. звільнити майно, яке являється предметом даного договору, від належних йому речей домашньої обстановки та вжитку і зняти з реєстрації місця проживання всіх зареєстрованих в даному будинку осіб. Проте, з моменту укладання договору і до цього часу відповідач не знявся з реєстрації в проданому будинку і продовжує там проживати.

30.06.2016 року через приватного нотаріуса Калуського міського нотаріального округу ОСОБА_3 позивачем направлено ОСОБА_2 заяву з проханням виселитися з будинковолодіння №9, по вул. Новаківського в м. Калуш, Івано-Франківської області. Дана заява вручена відповідачу особисто 05.07.2016 р., проте відповідач дані вимоги проігнорував, відповіді на заяву не дав та продовжує незаконно проживати.

Позивач зазначає, що оскільки відповідач по справі не є ні членом його сімї, ні родичем, а колишнім власником будинку, який зобовязувався виселитись з нього та знятись з реєстрації до 01.05.2015 року, проте до даного часу продовжує там проживати без будь-яких законних підстав, створюючи позивачу, як власнику цим самим перешкоди в користуванні та розпорядженні майном, а тому позивач змушений звернутися з позовом до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із зазначених в позові підстав. Додатково пояснив, що в договорі купівлі-продажу було чітко вказано про обовязок відповідача звільнити будинок до 1 травня 2015 року. Оскільки відповідач не встиг забрати речі з будинку, то за усною домовленістю позивач надав відповідачу ще 3 місяці для того, щоб він звільнив будинок. Потім відповідач просив надати йому ще 3 місяці. Проте, на даний час пройшло вже майже 2 роки, але відповідач не звільняє будинку, який належить позивачу на праві приватної власності. Тому позивач просить задоволити позов у повному обсязі.

Відповідач позов не визнав. Суду пояснив, що він продав будинок по вул. Новаківського, 9 в м. Калуш одразу після смерті дружини. Зазначив, що відповідач недоплатив йому 2 тисячі доларів за продаж будинку. Також відповідач наголосив, що в будинку знаходяться його речі, а тому йому потрібно ще приблизно один рік, щоб він міг забрати або реалізувати належні йому речі. За таких обставин та враховуючи, що позивач відмовляється компенсувати йому вартість речей, що знаходяться в будинку, відповідач не може звільнити будинок по вул. Новаківського, 9 в м. Калуш. А тому просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником будинковолодіння № 9 по вул. Новаківського в м. Калуш Івано-Франківської на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 03.02.2015 року (а.с. 5-6).

Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 3 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідач є колишнім власником даного будинковолодіння № 9 по вул. Новаківського в м. Калуш, зареєстрований в ньому (а.с. 14,45 ) і продовжує там проживати, про що відповідач особисто ствердив у судовому засіданні.

Згідно з п. 8 договору купівлі-продажу (а.с.5 зворот) продавець ОСОБА_2 зобовязався не пізніше 01 травня 2015 року звільнити даного будинковолодіння № 9 по вул. Новаківського в м. Калуш від належних йому речей домашньої обстановки та вжитку і зняти з реєстрації місця проживання всіх зареєстрованих у даному житловому будинку осіб (якщо такі є).

На звернення позивача про добровільне виселення з будинку, який належить йому на праві приватної власності, відповідач не реагував, та продовжує до цього часу проживати в будинку.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами від 03.02.2015 року у встановленому законом порядку не визнаний недійсним, нікчемним або неукладеним, з моменту продажу домоволодіння право власності відповідача є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування будинком, яка нерозривно пов'язана з власністю.

Відповідач, проживаючи у будинку, що належить позивачу, фактично порушує його право власності та обмежує у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку, що відповідач безпідставно проживає у спірному будинку і підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Щодо вимог про зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

А тому прийняте рішення суду про виселення особи із житлового приміщення, відповідно, є підставою для зняття її з реєстрації і необхідності додаткового прийняття рішення про зняття з реєстраційного обліку законодавством не передбачено.

Отже, позов слід задоволити частково та виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з будинковолодіння № 9 по вул. Новаківського в м. Калуш, Івано-Франківської області.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 209, 213-215 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з будинковолодіння № 9 по вул. Новаківського в м. Калуш, Івано-Франківської області, яке належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у цей же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий: