Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Рожина Ю.М.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ПАТ «Брокбізнесбанк» - Мельник В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, подана її представником - ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 30 листопада 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 30 листопада 2011 року вказаний позов задоволено: стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5., ОСОБА_2, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Рівненської філії ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором від 04.03.2008 року № 108К-08 в сумі 63 783,78 грн., судовий збір в сумі 637,84 грн, а також витрати на ІТЗ при розгляді справи в сумі 120 грн..

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що його довірителька, ОСОБА_2 є поручителем за належне виконання ОСОБА_5. зобов'язань за договором кредиту № 108К від 04.03.2008р.. Вказує, що строк повернення кредиту позичальником настав 03 березня 2009 року, а Банк звернувся до суду з позовом лише 07 квітня 2010 року. Звертає увагу, що договором поруки № 108К-08/1п не визначений строк, після якого порука припиняється, а тому за положеннями ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Зазначає, що Банк, звернувшись до суду з позовом про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, змінив строк виконання основного зобов'язання, і повинен був заявити позов до поручителя протягом шести місяців від цієї дати. Доводить, що, оскільки Банк звернувся до суду з позовом до поручителя 07 квітня 2010 року, а порука припинилась 04 вересня 2009 року, то задоволення позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 є неправомірним. З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

__________________________________________________________________________Справа № 2-3059/11 Головуючий в суді І інстанції - Сидорук Є.І.

Провадження № 22-ц 787/281/2016 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог Банку до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сторонами не оскаржено, а тому, в силу вимог ст. 303 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Судом встановлено, що 04 березня 2008 року між АКБ «Брокбізнесбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк») та ОСОБА_5. було укладено кредитний договір № 108К-08, відповідно до умов якого Банк надав кредит в розмірі 9900,00 доларів США на строк до 03 березня 2011 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,2 % річних.

Відповідно до п.1 та п.2 кредитного договору відповідач зобов'язався погашати основну суму кредиту та нарахованих відсотків згідно умов кредитного договору, а за порушення строків погашення заборгованості або сплати процентів за користування кредитом сплачувати неустойку за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена кредитним договором.

На забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5. за договором кредиту 04.03.2008 року між Банком, ОСОБА_5. та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 108К-08/п1, відповідно до п.1.1. якого ОСОБА_2 поручилась в солідарному порядку з ОСОБА_5 за належне виконання останньою зобов'язань за кредитним договором № 108К-08.

У квітні 2010 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з позовом до позичальника та поручителів про дострокове стягнення всієї суми заборгованості, розмір якої станом на 06.04.2010 року склав 7802,60 доларів США, що еквівалентно 61835,60 гривень, згідно офіційного курсу НБУ однієї гривні до долара (1 долар дорівнює 7,9250 грн.), а також неустойки в сумі 1948,17 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_5. умови кредитного договору належним чином не виконувала, допустила заборгованість, яку слід стягнути з поручителя ОСОБА_2, яка несе відповідальність за належне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

Судом встановлено: у зв'язку з порушенням ОСОБА_5. виконання грошових зобов'язань, ПАТ "Брокбізнесбанк" відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, скористався правом дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитом та надіслав боржнику 29 вересня 2009 року відповідну досудову вимогу, згідно якої вимагав повернути всю суму кредиту протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги. ОСОБА_5. вимогу банку отримала 8 жовтня 2009 року(а.с.20).

Отримавши вимогу банку про дострокове повернення кредитних коштів, боржник її не виконала, а отже, новий строк виконання договірних зобов'язань настав 3 березня 2009 року, а банк до суду з позовом до поручителя звернувся у квітні 2010 року, тобто із пропуском передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку, а відтак - на час звернення до суду з позовом строк дії поруки вже припинився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобов'язань боржника за кредитним договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов'язання згідно з такими умовами або у зв'язку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту.

Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, кредитор, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання й міг пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, тобто до 3 вересня 2009 року.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року № 6-1077цс15, який згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів власних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З огляду на зазначене, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про те, що вимога ПАТ "Брокбізнесбанк" до поручителя ОСОБА_2. про виконання взятого нею зобов'язання за договором поруки заявлена поза межами шестимісячного строку, а тому в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, на користь ОСОБА_2 слід стягнути з позивача 637,85 гривень судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану її представником - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 30 листопада 2011 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь ОСОБА_2 637(шістсот тридцять сім) гривень 85 копійок судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Григоренко М.П.

підпис Рожин Ю.М.

Згідно:суддя-доповідач Ковальчук Н.М.