У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від

22 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до

ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та спростування недостовірної інформації, що була розміщена у друкованому засобі масової інформації органу місцевого самоврядування про те, що він навіз відходи та інші матеріали, які виділяють токсичні речовини, зносить дерева, незаконно робить дорогу, розрив кар'єр і добуває пісок, на проїжджій частині припарковує автомобілі, підкупив контролюючі органи, зокрема органи прокуратури, є злодієм, оскільки краде воду та газ.

Посилаючись на вказані обставини та з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив зобов'язати ОСОБА_3 протягом одного місяця з моменту набрання рішенням законної сили спростувати зазначену інформацію у друкованому засобі масової інформації органу місцевого самоврядування, стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь 50 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14 січня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недостовірною інформацію про те, що ОСОБА_2 розрив кар'єр і добуває пісок …; підкупив органи прокуратури …; краде воду та газ…

З метою спростування недостовірної інформації зобов'язано

ОСОБА_3 повідомити у друкованому засобі масової інформації органу місцевого самоврядування про ухвалене рішення у справі № 445/1883/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди протягом 1 (одного) місяця з моменту набрання рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 000 грн моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 22 березня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалено в цій част ині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що спірна інформація є недостовірною, такою, що порушує немайнові права позивача щодо права на повагу до гідності та честі, ділової репутації і підлягає спростуванню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що інформація, яку просить спростувати позивач носить характер оціночних суджень, які не підлягають перевірці на предмет їх достовірності та спростуванню.

За змістом ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Поширена відповідачем інформація стосується позивача і вказаний факт відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону України «Про інформацію» від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначена інформація є оціночним судженням, яке не підлягає спростуванню та доведенню на правдивість, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо свободи вирішення поглядів.

Разом з тим, згідно з п. 3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Висновки суду апеляційної інстанції про відсутність належних засобів доказування заподіяння позивачу моральної шкоди є обґрунтованими, ґрунтуються на законі та доводами касаційної скарги не спростовані.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Львівської області від

22 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист часті, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович