АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Лісовська О.В.
справа № 754/6083/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, а також стягнути з відповідача на користь додаткові витрати на утримання дитини, а також стягнути з відповідача судовий збір.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20.09.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2016 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання дитини - сина ОСОБА_4 у розмірі 3201,50 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду частково скасувати, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з 2500 грн. до 800 грн. Ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зазначав про те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, які мають значення для справи, у рішенні наявні невідповідні висновки обставинам справи.

Посилався на те, що з вересня 2015 року не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання сина в сумі 2500 грн щомісячно, проте суд на вказані обставини не звернув уваги та прийшов до помилкового висновку про стягнення аліментів саме у вказаній сумі.

В судовому засідання апеляційного суду відповідач доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити з наведених підстав в ній.

В судовому засіданні позивач та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2016 року і до повноліття дитини суд першої інстанції виходив з обов'язку батьків утримувати дитину та вимог ч.3 ст.181 СК України щодо стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно.

Проте, колегія суддів не погоджується висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнутих аліментів виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині частково задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на утримання дитини не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не перевіряється.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

На підставі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.181 СК України виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з роз'ясненнями, які викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 за відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України), або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України і виплачується щомісячно).

Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2001 по 2007 рік включно.

У період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4.

На даний час неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні, що не заперечується сторонами у справі.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 працює в Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги на посаді старшого медичного відділення ендоскопічної діагностики та малоінвазивної хірургії. Загальна сума її доходу за період з серпня 2015 року по лютий 2016 року становить 28558,14 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 24.03.2016 року №114.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 офіційно не працює, постійного стабільного доходу не має.

Відповідачем на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано довідку, яка видана Святошинським районним центром зайнятості Київського міського центру зайнятості №4186 від 01.12.2016 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Святошинському районному центрі зайнятості 01.12.2016 року як шукаючий роботу. Статус безробітного не надавався. Виплата допомоги по безробіттю не призначалася.

А тому колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 2500 грн. щомісячно починаючи з з 05.05.2016 року і до повноліття дитини.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що обов'язок по утриманню своїх дітей покладений на відповідача згідно з ст.180 СК України, а відтак рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.09.2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 аліментів необхідно змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 2500 грн. до 1500 грн. щомісячно починаючи з 05.05.2016 року і до повноліття дитини.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції.

Врешті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів змінити, зменшивши розмір стягнутих аліментів з 2500 грн. до 1500 грн. щомісячно починаючи з 05 травня 2016 року і до повноліття дитини.

Врешті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: