Справа № 581/242/16-ц
Провадження № 2/581/107/16
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2016 року Липоводолинський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кузьмінського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»,

про захист прав споживача та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

31 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Мотивує свої вимоги тим, що 26 лютого 2016 року між ним та відповідачем укладено договір фінансового лізингу № 003261 з додатками №1 та №2, згідно якого ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» взяло на себе обовязок придбати предмет лізингу трактор МТЗ, зазначений у п. 1.1. договору та специфікації, що є додатком № 2 до договору. При підписанні договору представник відповідача його запевнила, що першочергово необхідно сплатити половину вартості трактора 49 000 грн., що ним і було зроблено. Після підписання і вивчення змісту договору він зрозумів, що сплачені кошти не повертаються, а можливості розірвати договір немає, оскільки договір не передбачає можливості розірвання з ініціативи лізингоодержувача, що є порушенням його прав як споживача. Предмет лізингу до цього часу йому наданий не був. Відповідач ввів його в оману, оскільки при укладанні договору відповідач завуалював призначення першого (адміністративного) платежу під вигляд платежу за договором, який є платою за укладення договору. Вважає, що укладаючи договір фінансового лізингу між ним та відповідачем не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, які встановлено Законом України «Про фінансовий лізинг», а саме: не визначено предмет лізингу, оскільки в Додатку №2 до Договору вказані лише загальні дані щодо предмета договору, але не зазначені індивідуальні ознаки трактора, не зазначено строк, на який йому надається право користування предметом лізингу та не зазначено розмір лізингових платежів. Крім того, не було досягнуто згоди що ціни договору, оскільки він в своїй заяві просив надати трактор вартістю 98 000 грн., а в додатку до Договору вартість предмета лізингу становить 490 000 грн. У звязку з цим вважає Договір неукладеним та просив на підставі ст. 1212 ЦК України стягнути з відповідача на його користь 49 000 грн. сплачених ним за договором.

В письмових запереченнях на позов відповідач вважав його безпідставним та необґрунтованим. Зазначив, що сторони уклали договір фінансового лізингу №003261 від 26 лютого 2016 року з додатками №1 та №2, проте допустили помилку, у звязку з чим цей договір був анульований та був укладений інший договір - №003264 з додатками №1 та №2. Позивач здійснив адміністративний платіж по першому договору, а потім звернувся із заявою про необхідність рахувати цей платіж саме по договору №003264. Отже, між сторонами діє договір фінансового лізингу №003264 від 26 лютого 2016 року з відповідними додатками №1 та №2, які є його невідємною частиною. Додаток №3 не укладався, оскільки його укладення передбачено в момент передачі предмету лізингу і сторони погодили укласти його на стадії купівлі-продажу предмету лізингу лізингоодержувачу виходячи з нової ціни товару, якщо така зміна відбудеться. Вказав, що сторони досягли згоди зі всіх істотних умов договору. Позивач ознайомився зі всіма істотними та іншими умовами договору, підписав його. Крім того, позивач під час укладення правочину не був позбавлений можливості звернутися до фахівця за правовою допомогою та розясненнями. Позивач вільно підписав правочин та додатки до нього, сплатив передбачений договором платіж з відповідним призначенням, а тому ці кошти не можуть вважатись такими, що були набуті відповідачем без достатньої правової підстави. Просив розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Позивач та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги уточнили та, з врахуванням отриманих в судовому засіданні заперечень відповідача, вважали неукладеним договір фінансового лізингу №003264 від 26 лютого 2016 року та просили стягнути сплачені за договором кошти в розмірі 49 000 грн.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 дав показання, що ним із відповідачем 26 лютого 2016 року в Сумському представництві був укладений договір фінансового лізингу №003261. Представник відповідача запевнила його, що вартість предмета лізингу становить 98 000 грн. і в разі сплати половини цієї суми трактор можна буде отримати до кінця дня. Невисока вартість трактору обумовлена тим, що, як пояснив представник відповідача, він декілька років перебував на складі заводу-виробника і не був реалізований. Він сплатив 49 000 грн. та підписав договір із додатками №1 та №2, додаток №3 не був укладений. Під час повернення з м. Суми до с. Беєво Липоводолинського району йому на мобільний телефон зателефонував представник відповідача та попрохав повернутися для укладення нового договору, оскільки в тексті першого були допущені помилки. Повернувшись, він написав заяву про перерахування коштів, сплачених ним за договором №003261, на договір №003264 і ним був підписаний договір №003264. Після цього представник відповідача в тексті договору від руки почав вписувати ціну договору, не погоджену сторонами. Він висловися проти таких дій, у відповідь на що була викликана охорона та він деякий час не міг покинути приміщення. Він встиг віддати примірник договору №003261 сину і той залишив приміщення. Через деякий час прибув інспектор поліції, завдяки чому він зміг залишити приміщення.

Допитаний свідок ОСОБА_3 пояснив, що 26 лютого 2016 року разом з батьком ОСОБА_1 вони прибули в Сумське представництво відповідача, де був укладений договір фінансового лізингу. Батько сплатив 49 000 грн. першого платежу, що мало становити половину від вартості трактора, як зазначав представник відповідача. Під час повернення з м. Суми на мобільний телефон батька зателефонував представник відповідача та попрохав повернутися для укладення нового договору, оскільки в тексті першого були допущена помилка в написанні по-батькові. При підписанні договору №003264 батько, побачивши те, що працівник відповідача від руки вписує в договір вартість предмета лізингу, висловися проти таких дій та встиг віддати йому примірник договору №003261 і він залишив приміщення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту ст. 60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 26 лютого 2016 року ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» уклали договір фінансового лізингу № 003264, згідно якого ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» взяло на себе обовязок придбати Предмет лізингу у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. Також сторонами підписано Додаток №1 до договору «Графік сплати авансового платежу» та Додаток №2 «Специфікація». Відповідно до п. 1.1. Договору предметом лізингу по даному договору є транспортний засіб, зазначений у даній статті та в Додатку №2 до договору, а саме: МТЗ, комплектація / модифікація - 82.1.26, обєм / тип двигуна - 4,75, тип КПП МТ, привід - 4 х 4. Додатком №2 «специфікація» визначено транспортний засіб МТЗ, модель 82.1.26, ціна становить 17818,18 в доларах США. Обєм / тип двигуна, тип КПП, привід не визначено. Колір транспортного засобу не визначений ні в договорі, ні в додатку до нього.

Адміністративний платіж, згідно договору це першочерговий одноразовий платіж, який входить складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у Додатку №1 до Договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу.

Відповідно до п. 10.1. лізинговий платіж - це платіж, що сплачується кожного місяця лізингоодержувачем на корись лізингодавця відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Додаток №3). При розрахунку розміру щомісячних лізингових платежів враховується, зокрема, кількість періодів (п. 10.2.).

Згідно п. 8.2. копії договору, наданої відповідачем, та Додатку №1, вартість предмета лізингу в гривневому еквіваленті становить 490 000 грн. (а.с. 75). Згідно копії договору, наданої позивачем, п. 8.2. є не заповненим (а.с. 9, зворот).

Відповідно до наданої копії письмової заяви, отриманої відповідачем, позивач звернувся 26 лютого 2016 року до відповідача з проханням надати йому транспортний засіб МТЗ 82.1.26 синього кольору за ціною 98 000 грн. Ціну узгоджено 98 000 грн. (а.с. 18).

Позивачем на користь відповідача згідно квитанції від 26 лютого 2016 року були сплачені кошти в сумі 49 000 грн. в якості адміністративного платежу за договором фінансового лізингу № 003261 від 26 лютого 2016 року (а.с.16), які необхідно вважати сплаченими по договору №003264 від 26 лютого 2016 року на підставі заяви позивача від 26 лютого 2016 року (а.с. 17).

До цього часу трактор за договором позивачу не наданий, грошові кошти в сумі 49 000 грн. позивачу не повернуті.

Правовідносин, що склалися між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог ст. 4 ч. 1 п. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Оцінивши всі надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки укладаючи договір фінансового лізингу сторони не дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, які встановлені законом, а саме: не визначеним в договорі є предмет лізингу та його ціна, адже позивач згідно поданої заяви просив надати йому транспортний засіб МТЗ 82.1.26 синього кольору за ціною 98 000 грн. Щодо цих умов не було досягнуто згоди, адже в Договорі та Специфікації (Додатку № 2 до договору) взагалі відсутнє зазначення кольору транспортного засобу, а ціна предмета лізингу становить 17818,18 доларів США, що значно відрізняється від вказаної позивачем. Також сторонами не погоджено розмір лізингових платежів та не укладено Додаток №3 до договору, який є невідємною частиною Договору, що не заперечується відповідачем. Не заслуговують на увагу доводи відповідача про необхідність укладення вказаного додатку в момент передачі предмета лізингу, оскільки пунктами 10.1. та 10.2. договору передбачено, що розмір лізингових платежів, які сплачуються кожного місяця відповідно до Графіка (Додаток №3), розраховується із врахуванням, зокрема, кількості періодів, що також не визначено договором, а має бути визначено Графіком (Додатком №3). Отже, сторони договору фактично не досягли згоди щодо такої істотної умови договору як розмір лізингових платежів, так як не був підписаний Додаток №3.

Крім того, судом встановлено, що позивач розраховував отримати трактор вартістю 98 000 грн., про що подав заяву, а відповідач не надав позивачу при підписанні договору чіткої, зрозумілої та однозначної інформації про реальну ціну трактора в розмірі 490 000 грн., встановлену договором, та про те, що сплачені 49 000 грн. є адміністративний платіж за укладення договору, що було необхідним з боку відповідача для здійснення позивачем свідомого вибору, а відтак порушує права останнього як споживача послуг.

Таким чином, позивач та відповідач не дійшли згоди щодо всіх істотних умов при укладенні договорі фінансового лізингу №003264 від 26 лютого 2016 року, а значить вказаний договір є неукладеним.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

На цій підставі отримані відповідачем за договором грошові кошти в сумі 49 000 грн. підлягають поверненню позивачу шляхом стягнення цієї суми з відповідача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись, ст.ст. 10-11, 212-215, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про захист прав споживача та стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь ОСОБА_1 49000 (сорок девять тисяч) 00 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на користь держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд Сумської області протягом 10 днів із дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Кузьмінський

Повний текст рішення складений 30 травня 2016 року