Справа № 305/2175/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кеміня М.П. і ОСОБА_1,

при секретарі: Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Рахівського районного суду від 06 липня 2016 року за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про усунення від права на спадкування за законом, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рахівського районного суду від 06 липня 2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

Представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати це рішення й ухвалити нове по суті позовної вимоги та задовольнити позов. Доводить про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Указує, що ОСОБА_7 перебувала в безпорадному стані протягом 13 років, а її онуки (відповідачі) свідомо ухилялися від надання їй допомоги, усвідомлювали свій родинний обовязок, мали можливість його виконувати, оскільки проживали в одному населеному пункті, але не вчиняли необхідних дій. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивачі не є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є помилковим, оскільки матеріалами справи не встановлено склад спадкового майна.

ОСОБА_4 указаного рішення суду не оскаржила.

Суд першої інстанції виходив із цілковитої недоведеності позову. Окрім того, позивачі не є спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7, у звязку з чим положення ст. 1259 ЦК України на них не поширюються і такої вимоги не заявлено.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін, із таких мотивів.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (частина 5) правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Установлено, що ОСОБА_7 померла 24 січня 1996 р. (а.с.16), а відповідачі є онуками померлої (а.с.15). Ніхто зі спадкоємців спадщину за померлою не прийняв (зворотних даних немає), у звязку з чим до спірних правовідносин належить застосувати положення ЦК кодексу України 2004 р.

Згідно з вимогами цього Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч.2 ст. 1259 ЦК).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

При цьому слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК.

Виходячи зі змісту вказаної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч.5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів констатує, що позивачем ОСОБА_3 не доведено не лише факту умисного ухиляння відповідачів від свого обовязку по утриманню спадкодавця, але і самого факту порушення своїх прав, тобто хто і яким чином порушив її права.

Для задоволення позовних вимог щодо усунення від права на спадкування за законом обовязковою є сукупність двох обставин: умисне ухиляння спадкоємців від надання спадкодавцеві допомоги та факт перебування спадкодавця в безпорадному стані. Тобто, якщо останнє встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, то умисне ухиляння спадкоємців (відповідачів) позивачем не доведено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 не дають жодних підстав для скасування або зміни рішення суду як аналогічні доводам позовної заяви, суперечні обставинам справи та належним до застосування нормам матеріального права.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

2. Рішення Рахівського районного суду від 06 липня 2016 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: