Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді : Гордійчук С.О.

суддів : Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання : Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про захист прав споживача, відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2016 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про захист прав споживача, відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 18 490,62 грн. матеріального збитку, завданого автомобілю внаслідок ДТП.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 1 400,00 грн. витрат на оплату послуг експерта з проведення оцінки збитків, завданих автомобілю внаслідок ДТП.

В стягненні з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 4 000,00 грн. витрат на правову допомогу відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій на рішення апеляційній скарзі представник відповідача вказує на його незаконність, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону. Судом не враховано, що 21 вересня 2015 року, одразу після отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, представником страхової компанії здійснено огляд пошкодженого автомобіля «ГАЗ Волга» та складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу, який засвідчений особистим підписом ОСОБА_1, що свідчить про її згоду із встановленими в акті пошкодженнями автомобіля. Вказує, що будь-яких зауважень з боку позивача до вказаного Акту не надходило.

Судом залишено поза увагою, що згідно калькуляції/ висновку суб'єкта оціночної діяльності №2932.2672 від 16 жовтня 2015 року вартість відновлювального ремонту з ПДВ складає 34 864,96 грн., в той час як відповідно до Звіту з оцінки транспортного засобу №2672/1802 від 25 вересня 2015 року вартість автомобіля «ГАЗ Волга» до ДТП складала 14 447,40 грн. Зазначає, що вказаний транспортний засіб вважається фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт такого автомобіля перевищують його вартість до ДТП.

Судом не враховано, що проведення позивачем окремої експертизи є незаконним, оскільки відповідачем вчасно здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу, визначено ступінь пошкодження автомобіля, тому розмір відшкодування повинен визначатися на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказує, що якщо позивачу недостатньо сплачених страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

В запереченні на апеляційну скаргу позивач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване, просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як роз'яснено в п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції 22 серпня 2015 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5209474.

20 вересня 2015 року з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю сторін, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до калькуляції/висновку від 16.10.2015 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить - 34864,96 грн., а ринкова вартість автомобіля до ДТП згідно звіту від 25.09.2015 року -14 447,40 грн., тому вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу, прирівнюється до дійсної ринкової вартості автомобіля, оскільки ремонт вважається економічно необґрунтованим.

26 січня 2016 року ПрАТ «УПСК» проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 6273,30грн. як різницю між ринковою вартістю автомобіля до ДТП та вартістю залишків транспортного засобі, що повернуті власнику.

Таким чином, Апеляційний дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки позивач, отримавши страхове відшкодування за договором обов'язкового страхування, погодилась з розміром збитків, визначених страховою компанією виходячи з ринкової вартості застрахованого автомобіля до ДТП - 14 447,40 грн. та вартості відновлювального ремонту в сумі - 34864,96 грн. який є економічно недоцільним.

Згідно з вимогами ст. 57, ч. 4 ст.60, ст. 212 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення.

За таких обставин, апеляційний суд не враховує звіт № 407П складений 25 грудня 2015 року ПП «Експерт-Сервіс-Альфа», відповідно до якого ринкова вартість автомобіля до ДТП становила 104457,10 грн., а розмір заподіяних матеріальних збитків (вартість відновлюваного ремонту автомобіля) в результаті ДТП становить 24732 грн., оскільки вказаний звіт є неналежним та достатнім доказом так як складений за власною ініціативою ОСОБА_1, що суперечить п.34.3 ст.34 Закону України №1961-ІУ.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, того, що позивач не погоджувалась із визначеною ринковою вартістю автомобіля до ДТП чи розміром відшкодування заподіяної шкоди та не просила Страховика провести експертизу для визначення дійсного розміру шкоди. Навпаки вбачається, що позивач була присутня при огляді пошкодженого автомобіля та погодилась з переліком пошкоджень зазначених у Акті огляду від 21.09.2015 року.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог про виз стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 22 липня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про захист прав споживача, відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :