Провадження № 22-ц/780/3361/16 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 22 31.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

31травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі: Петленко І.О.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фермерського господарства «Чудова марка» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2016 року по справі за позовом Селянського фермерського господарства «Горизонт -2» до ОСОБА_2, Фермерського господарства «Чудова марка», треті особи: Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Управління Держгеокадастру у Білоцерківському районі Київської області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У листопаді 2015 року позивач СФГ «Горизонт-2» звернувся до суду із вказаними вище позовом, який мотивував тим, що 06.03.2012 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір № 6 оренди земельної ділянки загальною площею 6,6802 га, яка знаходиться в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області строком на 7 років, а 06.03.2012 року вказаний договір було зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Білоцерківському районі. Зазначав, що 30.10.2015 року позивачу стало відомо, що 07.02.2015 року державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського МУЮ було здійснено державну реєстрацію договору оренди землі від 31.12.2014 року, укладеного між відповідачами ОСОБА_2 та ФГ «Чудова Марка» предметом якого є ця ж сама земельна ділянка. Посилаючись на пору просив: визнати недійсним договір оренди землі від 31.12.2014 року, укладений між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Чудова Марка»; скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 31.12.2014 року та стягнути на користь позивача судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду відповідач ФГ «Чудова марка» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Скаргу мотивує тим, що суд прийшов до хибних висновків про відсутність доказів про належне повідомлення позивача з боку ОСОБА_2 про розірвання договору, не взявши до уваги направлений останньою лист на адресу позивача. Крім того, суд проігнорував положення ч.4 ст.31 Закону України «Про оренду землі» яка передбачає можливість розірвання договору оренди в односторонньому порядку та аналогічні положення договору оренди, укладеного між ОСОБА_2 і позивачем.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що укладений між ОСОБА_2 і ФГ «Чудова марка» договір оренди землі порушує права позивача СФГ «Горизонт-2» на використання земельної ділянки, передбачені законом та договором оренди, що у свою чергу є підставою для визнання цього договору оренди недійсними.

При цьому суд виходив з того, що укладений між ОСОБА_2 і позивачем СФГ «Горизонт-2» договір оренди землі не розірваний у встановленому законом порядку, а відтак його наявність перешкоджає укладенню іншого договору оренди щодо цієї ділянки без припинення прав оренди на цю ділянку попереднього користувача у встановленому законом порядку.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

За положеннями ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.1, 13 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.25 вказаного Закону орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

Відповідно до приписів ст.27 вказаного Закону орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Згідно ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною (ч.3).

Аналогічні положення містить ч.2 ст.16 ЦК України, згідно якої способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Згідно ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 6,6802 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, що вбачається з копії Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 86). 06.03.2012 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та СФГ «Горизонт-2» (орендар) було укладено договір оренди землі № 6, відповідно до умов якого орендар отримав строком на 7 років в строкове платне користування земельну ділянку для вирощування сільськогосподарської продукції загальною площею 6,6802 га, яка знаходиться в с. Михайлівка Білоцерківського району Київської області з кадастровим номером ОСОБА_3.

Вказаний договір оренди землі було зареєстровано в Управлінні Дежкомзему у Білоцерківському районі Київської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис від 06.03.2012 року.

Також судом встановлено, що 31.12.2014 року між відповідачами ОСОБА_2 (орендодавець) та ФГ «Чудова Марка» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендар отримав строком на 5 років в користування земельну ділянку загальною площею 6,6802 га в межах Михайлівської сільської ради. Вищевказаний договір оренди зареєстрованого в Реєстраційній службі Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області з відповідним індексним номером 19345329.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 31.12.2014 року між відповідачами по справі був укладений договір оренди землі предметом якого є та ж сама земельна, яка обумовлена договором оренди землі від 06.03.2012 року № 6, укладеного між позивачем та ОСОБА_2

Крім того, судом встановлено, що договір оренди від 31 грудня 2014 року, був укладений між ОСОБА_2 і ФГ «Чудова марка» в період дії договору оренди від 06 березня 2012 року, укладеного між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, який є чинним, не розірваний і не визнаний недійсним.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення прав позивача СФГ «Горизонт-2» як орендаря земельної ділянки у зв'язку із укладенням оспорюваного договору оренди і захистив його права у передбачений законом спосіб шляхом визнання недійсним договору оренди та скасування його державної реєстрації.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір оренди землі від 06 березня 2012 року, укладений між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, припинив свою дію внаслідок розірвання, бо відповідно до умов договору ОСОБА_2 20 грудня 2014 року особисто підписала заяву до СФГ «Горизонт» про розірвання договору з 30 грудня 2014 року, а ФГ «Чудова марка» за домовленістю з ОСОБА_2 надіслало заяву позивачу, не ґрунтуються на вимогах закону та умовах договору.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».

Згідно зі ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У п.29 договору оренди земельної ділянки, укладеного 06 березня 2012 року між СФГ «Горизонт-2» і ОСОБА_2, передбачено, що дія договору оренди припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором; внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с.4 зворот).

Згідно з п.30 вказаного договору оренди земельної ділянки розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. При цьому у вказаному пункті слово «допускається» закреслено (а.с. 4, 80, 81).

Разом з цим, з наданого в судовому засіданні представником ФГ «Чудова Марка» іншого примірника договору оренди землі від 06.03.2016 року № 6 в пункті 30 вказано «Розірвання договору землі в односторонньому порядку допускається (не допускається)», тобто вказане закреслення відсутнє.

Умовою розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку є заява орендодавця до початку сезону.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч.ч.1,3 ст.651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У ч.2 ст.651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання, зокрема, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди.

Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що розірвання в односторонньому порядку договору оренди можливе за умови невиконання (істотного порушення) сторонами обов'язків, передбачених умовами договору та ст.ст.24 і 25 Закону України «Про оренду землі".

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про припинення договору оренди, укладеного 06 березня 2012 року між СФГ «Горизонт-2 та ОСОБА_2, внаслідок його розірвання за заявою ОСОБА_2, безпідставні, поскільки у заяві ОСОБА_2 про розірвання договору взагалі не йдеться про істотне порушення чи невиконання СФГ «Горизонт-2» обов'язків, передбачених ст.ст.24 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умов договору, що у свою чергу свідчить про відсутність підстав вважати про припинення договору шляхом його розірвання в одностороньому порядку.

Посилаючись на розірвання договору відповідач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження порушення СФГ «Горизонт-2» істотних умов договору оренди земельної ділянки та не навів причин та підстав розірвання договору

Доводи ФГ «Чудова марка» в апеляційній скарзі, що орендодавець ОСОБА_2 може розірвати договір оренди в односторонньому порядку немотивовано, суперечать як вищевказаним положенням закону, так і не узгоджується із загальними засадами цивільного законодавства, вказаними у ст.3 ЦК України, зокрема справедливістю, добросовісністю і розумністю.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо відмови у позові, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Чудова марка» відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: