РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Петренко Л.В., секретаря судового засідання Похвалітової М.В.

за участі

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, в якій просив розірвати договір оренди землі від 10.08.2007 року, укладений між ним та ОСОБА_4, що зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» ДЗК від 21.01.2009 року за № 10 та стягнути з ОСОБА_4 орендну плату за 2014 та 2015 роки за договором оренди землі від 10.08.2007 року в розмірі 10 386,66 грн., а також просив стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії II - ЗП № 013681 від 20.12.2000 року, йому належить на праві власності земельна ділянка, що розташована на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, площею 4,47 га., яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10.08.2007 року, він уклав договір оренди землі з ОСОБА_4, який зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» від 21.01.2009 року за № 10.

03.09.2012 року між ним та ОСОБА_4 була підписана додаткова угода до вказаного Договору, яка зареєстрована у відділі Держкомзему у Токмацькому районі Запорізької області 04.09.2012 року.

Додатковою угодою було внесено зміни в розділ «Орендна плата», який викладений у наступній редакції: «Орендна плата за земельну ділянку, яка належить орендодавцю на підставі Державного ОСОБА_3, на праві приватної власності, вноситься орендарем, згідно діючого законодавства України, за один рік у розмірі 3,0 % від вартості паю.

Форма орендної плати: три тони зерна фуражного, або три % від грошової оцінки паю.».

Також, відповідно до Додаткової угоди: «Інші умови Договору, до яких не внесені зміни, зберігають чинність».

Пунктом 11 Договору встановлено: «Орендна плата вноситься у такі строки: до двадцятого грудня».

Станом на момент звернення до суду з даним позовом, орендар - ОСОБА_4 не виплатила йому орендну плату за 2014 та 2015 роки, що є прямим порушенням п. 28 Договору, де зазначено, що він має право своєчасно отримувати орендну плату.

Внаслідок порушення ОСОБА_4 умов договору, він значною мірою був позбавлений можливості використати грошові кошти на своє оздоровлення (інвалід третьої групи), яке він планував здійснити найближчим часом, адже заборгованість за оренду земельної ділянки за два роки, є для нього дуже значною.

Відповідно до ОСОБА_2 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що наданий Управлінням Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області від 08.02.2016 року № 739/86-16 - нормативна грошова оцінка його земельної ділянки складає 173 111,17 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за орендну плату складає 10 386,66 грн. (3% від 173 111,17 грн. (вартість паю) = 5 193,33 грн. (орендна плата за один рік) х 2 = 10 386,66 грн. (орендна плата за 2014, 2015 роки)).

У звязку з чим він звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву з підстав викладених в позові та просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася про дату час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати, вважає їх безпідставними, необґрунтованими, та просив відмовити в їх задоволенні. В судовому засідання представник відповідача пояснив, що твердження позивача про порушення відповідачем умов договору несплатою орендної плати за 2014 та 2015 роки є явно неправдивими. Так, у ВДВС Токмацького МРУЮ знаходиться виконавче провадження ВП № 43543068 про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача суми боргу. 11.06.2014 року в межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника у вигляді орендної плати в сумі 13 456,41 грн. Постанова державного виконавця надіслана відповідачу для виконання та боржнику ОСОБА_1 На виконання вказаної постанови відповідач 30.07.2014 року перерахувала на рахунок ВДВС Токмацького МРУЮ орендну плату, що належала ОСОБА_1 за 2014 рік в розмірі 3465 грн. Розмір орендної плати був визначений відповідачем виходячи з розміру 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на підставі інформаційного листа відділу Держземагентства у Токмацькому районі Запорізької області від 23.07.2014 року. Аналогічно 27.10.2015 року на підставі інформаційного листа управління Держгеокадастра у Токмацькому районі Запорізької області від 12.10.2015 року на депозитний рахунок ВДВС Токмацького МРУЮ відповідачем перераховано орендну плату, належну ОСОБА_1 за 2015 рік в сумі 4330 грн. ОСОБА_4 виконувала постанову державного виконавця про стягнення заборгованості на орендну плату в розмірі 100 %. Крім того, представник відповідача пояснив, що в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, який ведеться в електронному вигляді зазначено, що державним виконавцем винесено постанову від 11.06.2014 року про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1, відповідно до якої вирішено утримувати 20% від пенсії ОСОБА_1 до погашення суми 13 556,41 грн., а також державним виконавцем винесено постанову від 11.06.2014 року про звернення стягнення на орендну плату ОСОБА_1, відповідно до якої вирішено утримувати 13 456,41 грн. з орендної плати ОСОБА_1, жодних відомостей про внесення змін до вказаної постанови, в електронному реєстрі, не міститься. ОСОБА_4 жодних постанов про внесення змін державним виконавцем в раніше видані постанови не отримувала.

Про існування виконавчого провадження ВП № 43543068 та постанови державного виконавця від 11.06.2014 року про звернення стягнення на належну ОСОБА_1 орендну плату позивачу достовірно відомо. Таким чином, намагаючись маніпулювати фактами, позивач вводить суд в оману відносно дійсних обставин справи.

Допитаний в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 в якості свідка відповідно положень ст. 184 ЦПК України, пояснив що за 2014-2015 роки він не отримує орендну плату, а тому бажає розірвати договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_4, оскільки в 2013 році вона не повністю з ним розрахувалася, а в 2014 р. та в 2015 р. взагалі з ним не розрахувалася. З 2007 р. по 2012 р. ОСОБА_4 сплачувала орендну плату в розмірі 3 тони зерна. В 2013 р. ОСОБА_4 сплачувала орендну плату грошима. Він у відповідній відомості ставив свій підпис за отримання орендної плати. Він зясовував у відповідача чому вона не виплачує орендну плату, а вона повідомила, що орендна плата стягується в рахунок погашення боргу.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5, пояснила, що є матірю позивача, вони хочуть забрати землю у ОСОБА_4 Вона зверталася до ОСОБА_4, щоб та позичила гроші, але ОСОБА_4 відмовила. Вона свій земельний пай та земельний пай своєї сестри віддала Добитченку. Вона зверталася до ОСОБА_4 щоб та віддала зерно, але ОСОБА_4 сказала, що зерно у виконавчій службі.

ОСОБА_4 в 2013 році сплачувала орендну плату грошима в розмірі 4 200 грн. В 2014р. та в 2015 р. ОСОБА_4 орендну плату сину, ОСОБА_1 не сплачувала. Державний виконавець повідомляв, що в 2014 році ОСОБА_4 перерахувала орендну плату на рахунок виконавчої служби. Її син навідувався до виконавчої служби в 2015 році, але в 2015 році нічого перераховано не було. ОСОБА_4 їх не попереджала про перерахування коштів.

Вислухавши, пояснення позивача, допитаного в якості свідка відповідно до положень ст. 184 ЦПК України, його представника, пояснення представника відповідача, допитаного в судовому засіданні свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що розташована на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, площею 4,47га., яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗП № 013681 від 20.12.2000 року (а.с. 12).

10.08.2007 року сторони уклали договір оренди землі терміном на 6 років, який зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах від 21.01.2009 року за № 10, що підтверджується договором оренди землі (а.с. 9-10, 23-24).

03.09.2012 року сторони уклали додаткову угоду до договору оренди землі № 10 від 21 січня 2009 року, відповідно до якої договір укладено на 10 років по 01 грудня 2022 року, яка зареєстрована у відділі Держкомзему у Токмацькому районі Запорізької області за № 010010023:4:1 від 04.09.2012 року, що підтверджується додатковою угодою (а.с. 11, 25).

Згідно умов вказаної додаткової угоди, внесено зміни в розділ орендної плати, а саме: орендна плата за земельну ділянку, яка належить орендодавцю на підставі державного акту, на праві приватної власності, вноситься орендарем, згідно діючого законодавства України, за один рік у розмірі 3,0 % від вартості паю.

Форма орендної плати: три тони зерна фуражного або три % від грошової оцінки паю.

Інші умови договору до яких не внесено зміни, зберігають чинність.

Згідно п. 11 Договору оренди землі від 10.08.2007 року орендна плата вноситься у строк до 20 грудня.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Частиною 3 статі 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 32 зазначеного Закону передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 96 ЗК України, землекористувач повинен своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

В постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі N 6-146цс12 про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати, викладена правова позиція, відповідно до якої судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України зроблено висновок про можливість розірвання договору оренди землі лише в разі систематичної несплати орендної плати.

Позивачем та його представником не надано суду належних та допустимих доказів щодо порушення умов договору оренди землі та чинного земельного законодавства відповідачем.

Доводи представника позивача проте, що допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідно до ст. 184 ЦПК України ОСОБА_1, а також свідок ОСОБА_5 (мати позивача) підтвердили факт несплати орендної плати за 2014-2015 роки орендарем ОСОБА_4 суд оцінює критично, оскільки вказані докази є недопустимими.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому зсіданні дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

Пленум Верховного Суду України у п. 11 постанови від 18.12.2009 р. N 11 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

З огляду на зазначені положення чинного законодавства, показання свідків для підтвердження факту не виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором оренди землі, а саме не сплати орендної плати не є допустимим засобом доказування.

Доводи про наявність заборгованості з орендної плати мають підтверджуватися належними доказами, зокрема довідкою виданою державною податковою інспекцією, про наявність (або відсутність) заборгованості із земельного податку та орендної плати.

Токмацька обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізької області повідомила, що станом на 23.02.2016 року заборгованість по платі за землю по Коханівській сільській раді Токмацького району в інтегрованій картці платника ОСОБА_1 відсутня, що підтверджується відповіддю від 23.02.2016 року № 139/А/08-33-17-01-15 (а.с. 22).

Так, судом встановлено, що відповідачем сплачувався земельний податок.

Судом також встановлено, що на виконання рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 04 лютого 2014 року у справі № 328/266/14-ц (2/328/127/14) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення суми боргу, Токмацьким районним судом Запорізької області, 28 травня 2014 року видано виконавчий лист (а.с. 34).

На виконання рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 04 лютого 2014 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 11 989,50 грн. (одинадцять тисяч девятсот вісімдесят девять гривень 50 коп.), а також стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В Токмацькому міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області на виконанні знаходиться виконавче провадження ВП № 43543068 про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача суми боргу.

11.06.2014 року в межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника у вигляді орендної плати в сумі 13 456,41 грн., до погашення (а.с. 35).

Постанова державного виконавця надіслана ОСОБА_4 для виконання та боржнику ОСОБА_1, що підтверджується супровідним листом (а.с. 36).

На виконання вказаної постанови відповідач, ОСОБА_4 30.07.2014 року перерахувала на рахунок ВДВС Токмацького МРУЮ орендну плату, що належала ОСОБА_1 за 2014 рік в розмірі 3465 грн., що підтверджується відповідною квитанцією № 154 від 30.07.2014 року (а.с. 38).

Розмір орендної плати в 2014 році був визначений відповідачем, ОСОБА_4 виходячи з розміру 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на підставі інформаційного листа відділу Держземагентства у Токмацькому районі Запорізької області від 23.07.2014 року (а.с. 37).

Розмір орендної плати в 2015 році був визначений відповідачем, ОСОБА_4 виходячи з розміру 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на підставі інформаційного листа управління Держгеокадастра у Токмацькому районі Запорізької області від 12.10.2015 року (а.с. 39).

На виконання постанови державного виконавця від 11.06.2014 року (а.с. 35) відповідач, ОСОБА_4 27.10.2015 року перерахувала на рахунок ВДВС Токмацького МРУЮ орендну плату, що належала ОСОБА_1 за 2015 рік в розмірі 4330 грн., що підтверджується відповідною квитанцією № 82 від 27.10.2015 року (а.с. 40).

В даному випадку відповідач, ОСОБА_4 виконувала постанову державного виконавця про стягнення заборгованості на орендну плату в розмірі 100 %.

Згідно листа начальника відділу Токмацького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 18 грудня 2015 року за № 18415/03 (а.с. 41) повідомлено, що на виконанні перебуває виконавчий лист № 328/266/14-ц виданий 28.05.2014 року Токмацьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 11 989,50 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн., а всього стягнуто 12 233,31 грн. 04.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 04.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 11.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію та доходи боржника. З орендної плати ОСОБА_1 було утримано 7 086,37 грн., з пенсії ОСОБА_1 утримано 3 016,71 грн. По виконавчому провадженню всього стягнуто 10 103,08 грн., залишок не стягнутого боргу станом на грудень місяць 2015 року становить 2 130,02 грн.

Так, на виконання постанови держаного виконавця від 11.06.2014 року про звернення стягнення на доходи боржника у вигляді орендної плати в сумі 13 456,41 грн., до погашення, відповідачем ОСОБА_4 перераховувалася орендна плата ОСОБА_1 в 2014 році та в 2015 році в рахунок погашення заборгованості.

В даному випадку, з боку орендаря відсутні порушення умов договору оренди землі.

В постанові Верховного Суду України від 13 листопада 2013 року справа № 6-128цс13 про розірвання договорів оренди земельних ділянок, суд дійшов висновку, що у разі відсутності з боку орендаря порушень умов договору, які відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» могли бути підставою для дострокового розірвання договору оренди, слід відмовляти в позові про розірвання договорів оренди.

Відповідно до положень ст.. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Доводи представника позивача проте, що ОСОБА_4 повинна була виконувати постанову державного виконавця від 11.06.2014 року про звернення стягнення на доходи боржника в розмірі 20 % з орендної плати, якою нібито було внесено зміни до раніше виданої постанови державного виконавця від 11.06.2014 року про звернення стягнення на доходи боржника у вигляді орендної плати в сумі 13 456,41 грн., до погашення, суд не бере до уваги, оскільки внесення змін до раніше виданих постанов державного виконавця чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в ред., яка діяла на час винесення відповідної постанови державного виконавця) начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Зміна державним виконавцем розміру стягнення з орендної плати не є ні арифметичною ні граматичною помилкою.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі виконавчих (а.с. 76-82) відсутня інформація щодо внесення до постанови державного виконавця від 11.06.2014 року змін щодо розміру стягнення з орендної плати ОСОБА_1

В наказі Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року N 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 р. за N 388/7709 зазначено, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями), з метою створення системи обліку виконавчих проваджень, підвищення рівня примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), контролю за дотриманням державними виконавцями вимог чинного законодавства при здійсненні виконавчих дій наказано затвердити Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень.

Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень розроблено відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та з метою визначення процедури формування та ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Згідно п. 1.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 р. N 43/5 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2003 р. за N 388/7709, єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (надалі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Положення передбачено, що дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обов'язковому внесенню до Єдиного реєстру. Унесення до Єдиного реєстру даних про виконавчий документ здійснюється у відповідному органі ДВС протягом двох робочих днів з дня надходження виконавчого документа до державного виконавця.

Даними, що вносяться до Єдиного реєстру у органі ДВС, є: найменування органу ДВС, до якого надійшов на виконання виконавчий документ; дата надходження виконавчого документа до державного виконавця; назва виконавчого документа, номер та дата видачі; найменування органу, посадової особи, що видали документ; повне найменування стягувача та боржника, їх адреси і, у разі наявності, - ідентифікаційний код за ЄДРПОУ для юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків для фізичних осіб (серія та номер паспорта - для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), номер мобільного телефону, факсу (телефаксу), адреси електронної пошти стягувача і боржника; категорія виконавчого документа; відомості про стягнення коштів на користь держави; дата набрання рішенням чинності; резолютивна частина рішення (у тому числі сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом).

Згідно з п. п. 3.1, 3.2, 3.3 Положення, до Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія.

Пунктом 3.5 Положення встановлено, що постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. У разі тимчасової відсутності доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (через перебої в електропостачанні, електрозв'язку тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з подальшим обов'язковим внесенням таких документів до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в день усунення причин, що перешкоджали доступу до нього.

Відповідно до п. 5.1 Положення, з метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

В Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, наявна інформація про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 у розмірі 20 %, до погашення суми 13 556,41 грн.: - борг 12 233,10 грн., - виконавчий збір в розмірі 1223,31 грн., витрати на виконавче провадження в сумі 100,00 грн. на підставі постанови державного виконавця від 11.06.2014 року; а також наявна інформація про звернення стягнення на орендну плату ОСОБА_1, прийнято рішення утримувати - 13 456,41 грн. з орендної плати ОСОБА_1 до погашення: - боргу 12 233,10 грн., - виконавчого збору в розмірі 1223,31 грн. (а.с. 76-82).

Позивач, ОСОБА_1 не заперечував того, факту, що постанову держаного виконавця від 11.06.2014 року про звернення стягнення на доходи боржника у вигляді орендної плати в сумі 13 456,41 грн., до погашення, він у встановленому законом порядку не оскаржував.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, відповідно до якого підтверджується, що станом на 09 травня 2016 року, відсутня інформація щодо внесення до постанови державного виконавця від 11.06.2014 року змін щодо розміру стягнення з орендної плати ОСОБА_1, а саме 20%.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище наведені обставини справи та оцінюючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку про відсутність підстав для розірвання договору оренди землі від 10.08.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, що зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» ДЗК від 21.01.2009 року за № 10.

Позовні вимоги в частині стягнення орендної плати за 2014 рік та за 2015 рік не підлягають задоволенню, оскільки орендна плата перераховувалася відповідачем, ОСОБА_4 до виконавчої служби на виконання постанови державного виконавця.

Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 1 ЦПК України встановлює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 61, 64, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: /підпис/

згідно з оригіналом

Суддя: