Справа № 525/946/16-ц
Провадження № 2/525/333/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.12.2016 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., з участю відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в:

13.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання (а.с.а.с.1-2).

З позову ОСОБА_1 вбачається, що в свідоцтві про його народження, батьком записаний відповідач ОСОБА_1. Позивач вказує, що в даний час ОСОБА_1 вже не сплачує аліменти на його утримання, оскільки він досяг повноліття, однак у звязку з навчанням він перебуває на утриманні матері ОСОБА_3 і навчається в Полтавському кооперативному технікумі Полтавської облспоживспілки (м. Полтава) та є студентом 3 курсу денного відділення контрактної форми навчання за спеціальністю «Правознавство» вищезазначеного технікуму. Зарахований на навчання наказом №220 від 15.08.2014 року з 01.09.2014 року до 30.06.2017 року (за освітньо кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст»). Стипендію не отримує, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, кім.218.

Відповідач ОСОБА_1 фізично здоровий, працездатний, в даний час не офіційно працює різноробочим в с. Матяшівка Великобагачанського району Полтавської області, отримує пай в ТОВ «Білагро» і має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання, однак в даний час матеріальної допомоги на утримання дитини, яка продовжує навчання, не надає.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 і просив суд стягнути з нього аліменти на його користь на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 19.11.2014 року і до закінчення навчання (а.с.а.с.1-2).

В судове засідання 02.12.2016 року позивач ОСОБА_1 не зявився, раніше направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги, що викладені в позові, просив задовольнити (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 02.12.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 по суті визнав частково, не заперечив про стягнення з нього аліментів на навчання сина ОСОБА_1 до закінчення його навчання у розмірі, що зазначений у позові, однак заперечив проти стягнення аліментів з 19.11.2014 року, вважає, що стягнення аліментів на навчання повинно проводитися з дати звернення позивача до суду, тобто з 13.09.2016 року.

Третя особа по справі ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, раніше подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.24), неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, та всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України (принцип диспозитивності цивільного судочинства), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що від шлюбу, який в даний час розірвано (а.с.4) сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають повнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3). Відповідач по справі ОСОБА_1 є батьком повнолітньої дитини ОСОБА_2, який народився 19.11.1996 року (а.с.3).

Дитина-позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, навчається в Полтавському кооперативному технікумі Полтавської облспоживспілки (м. Полтава, вул. Леніна, 9/17) та є студентом 3 курсу денного відділення контрактної форми навчання за спеціальністю «Правознавство» вищезазначеного технікуму. Зарахований на навчання наказом №220 від 15.08.2014 року з 01.09.2014 року до 30.06.2017 року (за освітньо кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст»). Стипендію не отримує, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, кім.218 (а.с.а.с.5,7).

З довідки виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області №1022 від 31.08.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 проживає і зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3 і не належить до членів особистого селянського господарства по Гоголівській селищній раді Великобагачанського району Полтавської області (а.с.6).

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Відповідач по справі ОСОБА_1 в судовому засіданні вказав про те, що він офіційно в даний час не працює, займається пошуком роботи, по мірі можливості періодично надає синові грошові кошти, а також погашає наявну заборгованість по сплаті аліментів (яка виникла по попередньому судовому рішенню про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_1В.); також не заперечив того, що отримує орендну плату за земельну ділянку, що знаходиться в оренді ТОВ «Білагро». Однак, будь-яких письмових документів про майновий стан та про доходи ОСОБА_1 суду не надав.

Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За нормою ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, суд також оцінює достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши письмові докази по справі, що надані сторонами на засадах змагальності та диспозитивності, в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням того, що в ході розгляду справи дійсно підтверджено, що позивач ОСОБА_1 у звязку з навчанням обєктивно потребує матеріальної допомоги і його батько ОСОБА_1, враховуючи його вік, стан здоровя та майновий стан, може надавати таку допомогу до закінчення терміну навчання, виходячи з меж заявленого позову суд приходить до висновку, що відповідач по справі ОСОБА_1 має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів суд враховує суть позовних вимог ОСОБА_1, матеріальний стан сторін по справі та дитини, яка навчається на денній формі навчання, не отримує стипендію, у звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги, те, що обоє батьків повинні надавати допомогу на навчання дитини, майновий стан відповідача ОСОБА_1, який в даний час офіційно не працює, не має на утриманні неповнолітніх дітей, отримує орендну плату за земельний пай, ОСОБА_1 має працездатний вік, і в сукупності цих обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як батько повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_1 може надавати матеріальну допомогу дитині, яка продовжує навчання та з урахуванням вищевикладених обставин та майнового стану відповідача та визнання ним позовних вимог (щодо розміру стягнення аліментів ? частини), суд вважає, що необхідно стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь повнолітньої дитини, що продовжує навчання сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, що забезпечить справедливий матеріальний стан сторін після стягнення аліментів, враховуючи положення ч.2 ст.200 СК України.

Разом з цим, щодо дати початку стягнення аліментів, про яку вказано позивачем у справі (з 19.11.2014 року), суд зазначає наступне.

Главою 16 СК України врегульовані відносини щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання. Згідно ст.201 СК України (яка міститься у главі 16 СК України згідно її юридичної конструкції), до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При цьому, відповідно до ч.2 цієї статті, за відповідних умов та надання суду доказів аліменти можуть бути присуджені за минулий час.

Аналіз змісту обґрунтування позовних вимог, що викладений позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві від 13.09.2016 року про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання свідчить про те, що в позові не наведені будь-які обставини та умови, які є необхідними, виходячи зі змісту ч.2 ст.191 СК України. Також, стороною позивача такі докази не надавалися і після відкриття судом провадження у справі за позовом ОСОБА_1, а також в ході розгляду справи. Отже, позивачем, в межах розгляду позову про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання, не доведено наявність підстав, передбачених ч.2 ст.191 СК України та, відповідно, не доведено підстав для початку стягнення аліментів за даним позовом з 19.11.2014 року, тому, враховуючи вищевикладене та норми ч.1 ст.191 СК України, а також встановлений час закінчення навчання дитиною ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 до 30.06.2017 року, то стягнення аліментів на його навчання повинно проводитись з дати подання даного позову до суду з 13.09.2016 року і до часу закінчення дитиною навчання, тобто до 30.06.2017 року.

Враховуючи, що в силу закону (ст.ст.79-81 ЦПК України) позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, в порядку ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 (з урахуванням п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.191,199-200,201 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3,10,11,57,60,79,88,179,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер суду невідомий, зареєстрованого у встановленому законом порядку на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, не працюючого, аліменти на користь повнолітньої дитини, що продовжує навчання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 13 вересня 2016 року до закінчення навчання (до 30 червня 2017 року).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, 551 грн.20 коп. судового збору на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя