Справа № 462/389/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючої - судді Румілової Н.М., при секретарі Кіптіла В.М., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 26.01.2016 року звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що квартира АДРЕСА_1, загальною площею 76,4 кв.м , була приватизована відповідно до рішення виконкому Львівської міської ради від 30 серпня 1999року її батьком ОСОБА_4, матірю ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_3. 19 жовтня 2005 року померла її мати ОСОБА_5. Належну їй 1/3 частку у спадкому майні успадкував батько ОСОБА_4 відповідно до Свідоцтва про право спадщину від 12 травня 2008 року. Однак дане свідоцтво не було зареєстровано в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. 14 вересня 2012 року помер її батько ОСОБА_4 Вона успадкувала належну йому 1/3 ідеальну частку спірної квартири, однак через відсутність реєстрації права власності в БТІ. їй було нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку квартири, що була успадкована батьком після смерті дружини, її матері ОСОБА_5 Вважає, що вона має право на спадкове майно. Просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/3 ідеальну частку квартири АДРЕСА_2, яка була успадкована ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердили викладені обставини, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, вислухавши осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно до Свідоцтва про право власності на квартиру №06991-3 від 30 серпня 1996 року, виданого згідно розпорядження виконкому Львівської міської ради народних депутатів за № 603 від 30 серпня 1996 року квартира АДРЕСА_3, загальною площею 76,4 кв.м., належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, членам його сімї ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

19 жовтня 2005 року померла ОСОБА_5, що вбачається з наданого суду свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 травня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори у реєстрі за № 1-794 , згідно до якого спадкоємцем майна померлої у вигляді 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_4.

14 вересня 2012 року у віці 84 років помер ОСОБА_4, про що зроблений актовий запис №768 Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 є донькою померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Згідно із ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину від 8 квітня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 у реєстрі №130 , позивач є спадкоємцем 1/3 ідеальної частки квартири АДРЕСА_4, яка належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності. Разом з тим, 9.04.2014 року позивачу ОСОБА_1 нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку зазначеної квартири, що була успадкована ОСОБА_4 після смерті дружини ОСОБА_5, у звязку з відсутністю державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 травня 2008 року.

Статтями 1296-1299 ЦК України визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Пленумом Верховного Суду України у п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення та для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій, а позивач ОСОБА_1 здійснила всі міри для прийняття спадщини та визначена нотаріусом спадкоємцем майна, суд вважає, що відсутність державної реєстрації своїх майнових прав у померлого ОСОБА_4 на успадковану після смерті ОСОБА_5 1/3 частини спірної квартири не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212 - 215 ЦПК України, на підставі ст.368, 370 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В

Позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 ідеальну частку квартири АДРЕСА_3, що була успадкована ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом десяти днів, з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення- протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Н.М.Румілова