Справа № 203/6868/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Карпенка С.Ф.
при секретарі - Штефані Д.Г.
за участю : позивачки - ОСОБА_1
представника позивачки- ОСОБА_2
відповідача - ОСОБА_3
представника відповідача - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
В С Т А Н О В И В :
25 грудня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивачка ОСОБА_7 з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, посилаючись на слідуючи обставини.
Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2004 року. Від шлюбних відносин мають неповнолітнього сина- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З серпня 2015 року шлюбні відносини сторони припинили. Відповідач став ухилятися від добровільної сплати аліментів на утримання сина, чим не виконує обов`язку щодо утримання батьками неповнолітніх дітей, тому позивачка вимушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1 / 4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви.
Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідач та його представники у судовому засіданні позов про стягнення аліментів визнали частково, просили стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням того, що відповідач здійснював щомісячно в надання грошової допомоги на утримання сина, на теперішній час відповідач несе значні витрати у зв`язку з тим, що знаходиться в зоні АТО і значна його частина доходів йде на самозабезпечення, тому що держава не взмозі повноцінно забезпечувати військовослужбовців всім необхідним.
Вказане відповідач підтвердив при здійснені його допиту судом в якості свідка, за ініціативою сторони відповідача, проти чого сторона позивача не заперечувала, відповідно до ст. 184 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Зі свідоцтва про одруження (а.с.8) видно, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2004 року.
Свідоцтвом про народження (а.с.5) підтверджується, що сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою, що сторони не заперечують, як і факт припинення шлюбних відносин з серпня 2015 року.
Відповідач не заперечував у судовому засіданні, що він не відмовляється від утримання неповнолітнього сина, вимоги позову про стягнення аліментів визнав частково, просив стягнути алиміни в розмірі 1 /8 частини всіх видів його заробітку (доходів), аргументуючи це тим, що він по січень 2016 року щомісячно сплачував на користь позивачки аліменти в розмірі приблизно 1500 грн. Причиною вказаного відповідач аргументував тим, що він є мобілізованим, проходить службу в зоні АТО, і більша частина його заробітку за постійним місцем роботи, як і зарплати військовослужбовця-учасника АТО, витрачається ним на самозабезпечення в зоні АТО, оскільки держава не взмозі повноцінно забезпечувати всім необхідним військовослужбовців. Окрім того, зауважив, що позивачка відмовляється від отримання документів відповідача, які дозволяють користуватись пільгами для дитини військовослужбовця АТО, зокрема в частині забезпечення навчальним приладдям, безоплатного відпочинку,оздоровлення дитини тощо.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного Кодексу України.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що передбачено ст. 180 СК України.
Ст.181 СК України передбачає, що одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ст.182 СК України судом при визначенні розміру аліментів враховуються слідуючи обставини:
стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи, що, у судовому засіданні з`ясовано, що відповідач є працездатним, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки, однак в меншому розмірі, ніж вона вимагає..
Ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підтвердили наявність сімейного конфлікту сторін.
Позивачка не заперечувала, що вона окрім неповнолітнього сина, немає на утриманні інших осіб. З оглянутої в судовому засіданні медичної картки сина сторін видно, що він має проблеми зі здоров`ям, однак відсутні докази необхідності застосування негайного оперативного чи іншого кардинального лікування.
З наданих відповідачем квитанцій ПАТ «ПриватБанк» (а.с.21) видно, що протягом 2015 року відповідач неодноразово направляв позивачці грошові кошти, позивачка не заперечує ці факти, підтвердила, що відповідач направив їй гроші і в січні 2016 року.
Суд вважає переконливими посилання позивачки на те, що вказані суми є значно малими для належного утримання дитини, тобто відповідач надає меншу поміч, ніж він має на це можливим.
В той же час, суд приймає до уваги те, що відповідач з серпня 2015 року мобілізований до армії, є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням (а.с.20), довідкою командира військової частини (а.с.32), довідкою військового комісара Красногвардійсько-Кіровського об`єднаного районного військового комісаріату (а.с.33).
За місцем постійної роботи відповідач дійсно отримує заробітну плату, що підтверджено довідками про його доходи. В судовому засіданні він підтвердив, що за місцем проходження військової служби його заробітна плата складає в середньому 8-9 тисяч грн. Про витребування довідки про зарплату військовослужбовця (відповідача) сторона позивачки в судовому засіданні відмовилась.
Враховуючи конкретні вищевказані обставини, суд вважає, що стороною відповідача доказано, що відповідач, незважаючи на отримання заробітної плати , вимушений нести значні витрати на самозабезпечення,в зоні АТО, враховується, що дійсно, на теперішній час, в період кризової економічної ситуації, дійсно держава не в змозі повноцінно забезпечити військовослужбовців всім необхідним, позивач вимушений нести значні витрати на самозабезпечення. Тому суд визнає доцільним стягнути аліменти в розмірі 1 /5 частини заробітку (доходів) відповідача, і це не позбавляє позивачки можливості скористуватися своїм правом ініціювання вподальшому стягнення аліментів в іншому розмірі.
Суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь держави відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.367 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-183,191 СК України, ст.ст.10,11, 57-64, 88, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн. НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_7 аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягування з 25 грудня 2015 року.
В решті позовних вимог відмовити у зв`язку з необґрунтованістю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя: Карпенко С.Ф