РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Груздєві П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Остриківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить:

-визнати за ним - ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку розміром 9,32 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільського виробництва, що розташована на території Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III - ЗП № 041948, який помер 29.01.1998 року.

-визнати за ним - ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на сільськогосподарські угіддя, розміром 1,0674 умовних кадастрових гектарів, які розташовані на землях колишнього КСП «Зоря» Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, на підставі сертифікату серії ЗП № 0095403 на право власності на земельну частку (пай), який належав ОСОБА_2, що помер 29.01.1998 року.

ОСОБА_3 обґрунтовує наступним.

29.01.1998 року помер позивача рідний брат ОСОБА_2. За своє життя він відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», безкоштовно набув правовласності на:

- земельну ділянку, розміром 9,32 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III - ЗП № 041948;

- сільськогосподарські угіддя включені за сертифікатом серії ЗП № 0095403 але не наданих за Державним актом серії III - ЗП № 041948 розміром 1,0674 умовних кадастрових гектарів.

Опісля смерті його рідного брата ОСОБА_2 відкрилася спадщина на вище вказане нерухоме майно. Єдиним фактичним спадкоємцем другої черги, за законом - залишився тільки позивач. Дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка є третьою особою по даній справі заяву про прийняття спадщини опісля свого батька до Токмацької державної нотаріальної контори нотаріальної контори подавала, але спадщину оформляти не бажає, так як вона є громадянкою ОСОБА_5 Федерації.

Отже позивач фактично вступив в управління та володіння вище вказаним спадковим майном відразу після смерті мого рідного брата ОСОБА_2, документи надані земельні ділянки також знаходяться в нього.

Тобто, він після смерті його рідного брата ОСОБА_2 - з 1998 року, добросовісно, безперервно, відкрито обробляю і володію та користуюся вище зазначеними земельними ділянками.

Також, вже після смерті його брата позивач сприяв у виготовленні державного акту на право приватної власності на дану земельну ділянку розміром 9.32 гектарів, серії III-ЗП № 041948 від 23.09.2002 року, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації від 26.06.2002 року № 164 на його ім'я. Ніхто інший, крім нього не цікавився і не цікавиться даними земельними ділянками.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, розміром 9,32 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільського виробництва, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III - ЗП № 041948 відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (який вже надано мною суду разом з моїм первісним позовом) складає 56983,49 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот вісімдесят три гривні 49 коп.).

Вартість сільськогосподарських угідь включених за сертифікатом серії ЗП № 0095403, який був наданий його рідному брату ОСОБА_2 але не наданих йому за Державним актом серії III - ЗП № 041948 розміром 1,0674 умовних кадастрових гектарів складає 1748,91 грн. (одна тисяча сімсот сорок вісім гривень 91 коп.). Отже, загальна вартість даних земельних ділянок складає 58732,40 грн. Ця сума є ціною позивача позову.

Згідно ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

На підставі ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У відповідності із п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦІК України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Саме ці обставини існують у нього - для визнання за ним права власності, на земельні ділянки за набувальною давністю.

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЩІК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є орган місцевого самоврядування на якому розташовані дані земельні ділянки. Оскільки власник цих земельних ділянок помер, а третя особа по даній справі не хоче оформлювати ці земельні ділянки на себе в порядку спадкування. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року.

Оскільки позивач не є власником даних земельних ділянок він не може належним чином володіти цим нерухомим майном і оформити на нього право власності в порядку спадкування, про що свідчить постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії від 02.03.2016 р. № 224/02-31 (оригінал якої нижче додається). Тому він не може покращувати якість даних земельних ділянок та не можу обробляти їх належним чином, все це порушує його законні права.

Таким чином, на підставі статті 3ЦПКУ Право на звернення до суду за захистом.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно статті 124 Конституції України Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Позивач та його представник позивача в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

29.01.1998 року помер рідний брат позивача ОСОБА_2. За своє життя він відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», безкоштовно набув правовласності на:

- земельну ділянку, розміром 9,32 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III - ЗП № 041948;

- сільськогосподарські угіддя включені за сертифікатом серії ЗП № 0095403 але не наданих за Державним актом серії III - ЗП № 041948 розміром 1,0674 умовних кадастрових гектарів.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на вище вказане нерухоме майно. Єдиним фактичним спадкоємцем другої черги, за законом залишився лише позивач. Дочка ОСОБА_2 - ОСОБА_4, яка є третьою особою по даній справі заяву про прийняття спадщини після свого батька до Токмацької державної нотаріальної контори нотаріальної контори подавала в 1998 р., але до цього часу спадщину не оформила, оскільки на момент смерті спадкодавця та подачі заяви про прийняття спадщини на земельні ділянки, що належать спадкодавцю не були оформлені правовстановлюючі документи.

Отже позивач фактично вступив в управління та володіння вище вказаним спадковим майном відразу після смерті мого рідного брата ОСОБА_2, документи на дані земельні ділянки також знаходяться в нього, були ним оформлені вже після смерті спадкодавця, що підтверджується датою складання державного акту та сертифіката на право на земельну частку(пай) на ім'я ОСОБА_2.

Після смерті рідного брата ОСОБА_2, з 1998 року, позивач добросовісно, безперервно, відкрито обробляю і володію та користуюся вище зазначеними земельними ділянками, що підтверджується довідкою Остриківської сільради від 03.03.2016 р. та не оспорюється учасниками судового розгляду.

Також, вже після смерті брата позивач сприяв у виготовленні державного акту на право приватної власності на дану земельну ділянку розміром 9.32 гектарів, серії III-ЗП № 041948 від 23.09.2002 року, виданого на підставі розпорядження голови Токмацької районної державної адміністрації від 26.06.2002 року № 164 на його ім'я. Ніхто інший, крім нього не цікавився і не цікавиться даними земельними ділянками.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, розміром 9,32 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільського виробництва, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III - ЗП № 041948 відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (який вже надано мною суду разом з моїм первісним позовом) складає 56983,49 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот вісімдесят три гривні 49 коп.).

Вартість сільськогосподарських угідь включених за сертифікатом серії ЗП № 0095403, який був наданий його рідному брату ОСОБА_2 але не наданих йому за Державним актом серії III - ЗП № 041948 розміром 1,0674 умовних кадастрових гектарів складає 1748,91 грн. (одна тисяча сімсот сорок вісім гривень 91 коп.). Отже, загальна вартість даних земельних ділянок складає 58732,40 грн.

Вище викладене підтверджується такими доказами: копією державного акту на право приватної власності на землю III-ЗП №041948 від 23.09.2002 року, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1046/86-16 від 25.022016 року, копією сертифікату на право на земельну частку (пай), інформаційним листом Управління Держгеокадастру у Токмацькому районі Запорізької області №31-28-99.2-581/2-16 від 25.02.2016 року, копією свідоцтва про народження серії I-ЖС №301535 від 19.02.2016 року, копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію.

Згідно листа відповіді № 331/01-16 від 28.03.2016 року Токмацької державної нотаріальної контори- спадкова справа після смерті ОСОБА_2, який помер 29.01.1998 року, заведена, що підтверджується копією спадкової справи на трьох аркушах та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 25.03.2016 року. Спадкова спарава заведена на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_4 від 11.02.1998 р., відповідно до якої до складу спадкового майна входять жилий будинок, автомашина, грошові внески.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що позивач є братом спадкодавця ОСОБА_2 і належить до другої черги спадкоємців за законом.

Позивач є спадкоємцем за законом, має право прийняти спадщину або не прийняти її у відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, відповідно до ст. 344 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволеню, оскільки позивач добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше десяти років.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 15, 57, 59, 107, 208, 212-215 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 ОСОБА_6 до Остриківської сільської ради про визнання права власності на земельні ділянки задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку розміром 9,32 га., цільове призначення якої для ведення товарного сільського виробництва, що розташована на території Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії III - ЗП № 041948, який помер 29.01.1998 року.

Визнати за- Стрижак ОСОБА_6 право власності на сільськогосподарські угіддя, розміром 1,0674 умовних кадастрових гектарів, які розташовані на землях колишнього КСП «Зоря» Остриківської сільської ради Токмацького району Запорізької області, на підставі сертифікату серії ЗП № 0095403 на право власності на земельну частку (пай), який належав ОСОБА_2, що помер 29.01.1998 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеліційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: