Справа № 344/1787/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1273/2016
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.

секретаря Яковин М.Я.

з участю: представника ОСОБА_2- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Івано-Франківського відділення «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_2- ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що між сторонами було укладено два договори банківського вкладу, однак гарантована сума відшкодування коштів за вкладами в розмірі 200 000 грн. була виплачена відповідачем тільки за одним договором банківського вкладу. Представник апелянта вказує, що відповідачем не виконуються вимоги ч.2 ст.49 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зокрема, протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч.2 ст.45 даного закону, Фонд не визначив суми заборгованості позивачу та не відніс його до певної черги погашення.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, представник апелянта просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Представник ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 27.01.2015 року та 29.01.2015 року між сторонами було укладено два договори банківського вкладу: №300131/164052/5-15 на строк до 27.06.2015 року (розмір вкладу 12 934,66 Євро) та №300131/165208/370-15 на строк до 03.02.2016 року (розмір вкладу 46 769,17 Євро) (а.с.6-7).

Відповідно до п. 2 договорів за час користування коштами вкладу банк повинен був нараховувати і сплачувати вкладнику проценти за ставкою 13,10% річних та 13,60% річних.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 вказувала на те, що відповідач в порушення договірних зобовязань не повернув їй вкладені кошти та не виплатив проценти в термін обумовлений договорами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що правовідносини, що склались між сторонами регулюються ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому у спорі, повязаному з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація, або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань (в даному випадку виплати ОСОБА_2 коштів за договором банківського вкладу) буде здійснено відповідно до вказаного закону в порядку черговості.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно укладених між сторонами договорів банківського вкладу, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зобовязувався повернути позивачу кошти (з нарахованими відсотками) 27.06.2015 року (12 934,66 Євро) та 03.02.2016 року (46 769,17 Євро).

Однак Постановою Правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року №612 відповідно до статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» визнано неплатоспроможним.

Постановою правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року №898 відповідно до ст. 77 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківську ліцензію публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано та прийнято рішення про ліквідацію банку.

Відповідно до постанови виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2015 року №230 розпочато процедуру ліквідації банку.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом гарантування відшкодування за вкладами, а також яким регулюються відносини між Фондом гарантування, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Згідно з ч.8 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону України, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

За таких обставин, у спорах, повязаних із виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог вкладників та кредиторів відбувається у особливому порядку, передбаченому зазначеним вище спеціальним законом з дотриманням принципів черговості, передбаченої ст. 52 Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

При цьому, згідно з ч.1ст. 26 Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн.

Згідно з ч.5ст. 26 Закону відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно достатті 36 цього Закону.

Відповідно до ч.2 ст. 28 зазначеного Закону Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти.

Отже, вкладник після публікації на офіційному сайті Фонду та банку інформації про початок виплат гарантованих сум, має звернутися до відповідного банку агента для одержання вказаної гарантованої суми.

Як вірно встановлено судом першої інстанці, та підтверджується сторонами, що ОСОБА_2 зверталася до Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання її кредитором та перерахунок коштів. Також встановлено, що ОСОБА_2 отримала через банк-агент гарантовану суму в розмірі 200 000 грн. за договором банківського вкладу «Пенсійний» №300131/165208/370-15 від 27.01.2015 року.

Залишок коштів на депозитному рахунку позивача в АТ «Банк «Фінанси та кредит» після виплати гарантованої суми повинен здійснюватись виключно в порядку, визначеному ст.ст. 26,28,36,45,49,52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зокрема виплата частини вкладів в межах гарантованої суми 200000 грн. здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, а в частині, що перевищує гарантовану Законом суму - в порядку, визначеному ст.ст.45,52 цього Закону.

Відповідно до ч.6 ст. 49 Закону Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній у ч. 1 ст. 52 Закону.

Зокрема ст. 52 Закону передбачає, що кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму виплачену Фондом у порядку четвертої черги.

Згідно ч.4 даної статті Закону вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.

Виходячи з системного аналізу наведених вимог законодавства та враховуючи зібрані по справі докази, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позову, оскільки наведеними вище нормами встановлений спеціальний порядок здійснення ліквідації банку та проведення розрахунків з його кредиторами, що унеможливлює задоволення вимог кредиторів такого банку поза межами ліквідаційної процедури та визначеної черговості.

За змістом ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.А. Девляшевський

ОСОБА_4