Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Черкаська міська рада, комунальне підприємство «Черкаське обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації» про зміну ідеальних часток в спільній частковій власності на житловий будинок, визнання права власності на житловий будинок та визнання права власності на змінену ідеальну частку, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 06 липня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом, у якому просила змінити ідеальні частки в спільній частковій власності на домоволодіння АДРЕСА_1 шляхом закріплення нових розмірів часток: за ОСОБА_4 54/100 (27/50) ідеальної частки, за ОСОБА_5, ОСОБА_6 46/100 (23/50) ідеальної частки, визнати право спільної часткової власності ОСОБА_4 на ідеальну частку 54/100 (27/50) зазначеного домоволодіння.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона є власником 7/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що попередній власник ОСОБА_8 здійснив перебудову сіней, переобладнання приміщення та будівництво сараю, а рішенням № 353 від 20 лютого 1991 року дозволено узаконити зазначені добудови. Після смерті ОСОБА_8 позивач успадкувала зазначене нерухоме майно. За життя спадкодавцем не було зареєстрована зміна часток у спірному домоволодінні.

З огляду на викладені обставини позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 6 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2015 року, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкас від 18 травня 2015 року залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: для оплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкас від 28 квітня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2015 року та ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 травня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_7 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 січня 2016 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_9 на рішення Соснівського районного суду м. Черкас від 18 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ОСОБА_9 про зупинення провадження у справі до залучення до участі у справі правонаступників позивача ОСОБА_10 у зв'язку з її смертю. До заяви ОСОБА_9 долучила копію свідоцтва про смерть ОСОБА_10, серія НОМЕР_1, з якого вбачається, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та копію заповіту ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 березня 2016 року касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: Черкаська міська рада, комунальне підприємство «Черкаське обласне об'єднання бюро технічної інвентаризації» про зміну ідеальних часток в спільній частковій власності на житловий будинок, визнання права власності на житловий будинок та визнання права власності на змінену ідеальну частку зупинено до залучення для участі у справі правонаступників.

25 серпня 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ОСОБА_11 надійшла заява про залучення його до участі у справі, як правонаступника ОСОБА_4, та про відновлення провадження у справі. До вказаної заяви додано копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 серпня 2016 року, в якому зазначено, що ОСОБА_10 заповіла все належне їй на праві власності майно, а саме: 7/25 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_11 який є її сином.

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦПК Українипровадження у справі відновлюється ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі, або з ініціативи суду після усунення обставин, що викликали його зупинення.

За таких обставин провадження у справі підлягає відновленню із залученням до участі у справі правонаступника ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_11

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій установлено, що ОСОБА_4 є власником 7/25 частин домоволодіння по АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками вказаного домоволодіння по 18/25 частини кожний, на підставі договору дарування від 24 вересня 1996 року. Крім того, відповідачі являються власниками земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0545 га, що підтверджується Державним актом, виданим на підставі рішення Черкаської міської ради від 10 квітня 1997 року № 170.

Згідно рішення Черкаської міської ради № 664 від 15 вересня 1955 року за домоволодінням по АДРЕСА_1 закріплено земельну ділянку площею 1142 кв. м. По фактичному користуванню та згідно технічних паспортів, площа земельної ділянки з 1988 року складає 851 кв. м.

На момент виникнення часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 первісні частки співвласників у будинку були наступними: ОСОБА_8 набув права власності на 7/25 частини будинку на підставі договору купівлі-продажу від 29 липня 1988 року, продавцем даної частки була одноосібний власник всього домоволодіння ОСОБА_13, домоволодіння складалось з житлового будинку загальною площею 55,6 кв. м, сарай літ. Б, льох літ. Г, огорожа 1-3,5, водоколонка 4. У користування ОСОБА_8 за цим договором перейшли приміщення 1-1 площею 10,4 кв. м, 1-02 площею 7,2 кв. м, 1- площею 10,5, ганок, льох літ. Г, частина огорожі.

Згідно дозволу виконкому № 440 від 21 вересня 1988 року ОСОБА_8 дозволено здійснити перебудову сіней літ. І в розмірі 3х8,5 для розміщення житлової кімнати, кухні та веранди, ліквідацію пічного опалення, переобладнання приміщення лит.І-2 в житлове, будівництво сараю розмірами 3х4, враховуючи згоду співвласників.

Рішенням Соснівського райвиконкому № 53 від 20 лютого 1991 року дозволено ОСОБА_8 узаконити сіни літ. а3 та місце розташування сараю літ. Д в спірному домоволодінні.

18/25 частину домоволодіння після смерті ОСОБА_13 успадкувала ОСОБА_14, яка на підставі договору дарування від 24 вересня 1996 року, подарувала вказану частину домоволодіння відповідачам ОСОБА_5, ОСОБА_6 На момент набуття відповідачами права власності домоволодіння складалось з житлового будинку з прибудовою жилою площею 48,7 кв. м та надвірних споруд сарай літ. Б,Д вбиральні літ. В,Е, погріб літ. Г, огорожа № 1-3,5, водоколонка № 4, розташовані на земельній ділянці площею 851 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер, після смерті якого ОСОБА_4 успадкувала 7/25 частин спірного домоволодіння на підставі свідоцтва про право спадщину за заповітом від 17 вересня 2003 року. Домоволодіння, на момент набуття права власності позивачкою, складалось з житлового будинку з прибудовою жилою площею 48,7 кв. м та надвірних споруд: сарай літ. Б,Д, вбиральні літ. В,Е, погріб літ. Г, огорожа № 1-3,5, водоколонка № 4, розташовані на земельній ділянці площею 851 кв. м.

Згідно висновку КП ЧООБТІ від 8 травня 2007 року, внаслідок будівництва ОСОБА_4 сін та сараю згідно з рішенням Соснівського райвиконкому № 53 від 20 лютого 1991 року, ідеальні частки змінились і складаються: ОСОБА_4 -27/50, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 -23/50.

Зміна часток на вказані розміри не зареєстрована, за даними державної реєстрації частки співвласників складаються: ОСОБА_4 - 7/25, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - 18/25.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що оскільки згоди на вказані добудови і збільшення площі домоволодіння, ні теперішні власники, ані попередні власники не надавали, а також із того, що здійснивши добудову вони не ввели її належним чином в експлуатацію та не отримали відповідні правовстановлюючи документи, відсутні правові підстави для визнання права власності на спірне майно за позивачем.

Крім того, суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2015 року без руху, правильно виходив із того, що подана апеляційна скарга не відповідала вимогам ст. 295 ЦПК України, оскільки в даному випадку судовий збір повинен сплачуватись за кожне судове рішення окремо, як за рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, так і за ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2015 року. При цьому правильно визначився з розміром нарахованої до сплати суми судового збору, що відповідає приписам Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень, тому касаційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 204 ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Відновити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року.

Залучити до участі у справі правонаступника ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_11.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 06 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова