Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
головуючої судді Шеремет А.М.,
суддів: Ковальчук Н.М., Малько О.С.
секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -
в с т а н о в и л а :
Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 10 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2016 року скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя відмовлено.

18 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення стосовно повернення йому судового збору та додаткових витрат.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Розглядаючи справу, колегія суддів апеляційного суду дане питання не вирішила.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 1676,18 грн., а тому відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, зазначена сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

Договір про надання правової допомоги та акт приймання-передачі послуг №0126/2016 від 13 травня 2016 року ОСОБА_1 надав суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, тобто 18 травня 2016 року.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у п. 41 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК України має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Проте, якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Враховуючи, що на час ухвалення Апеляційним судом судового рішення документи, на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у сумі 1350 грн. до суду не надано, тому колегія суддів дійшла висновку, що передбачені законом підстави для задоволення заявлених вимог в частині стягнення судових витрат на правову допомогу відсутні.

Виходячи з наведеного, сплачений ОСОБА_1 судовий збір при поданні апеляційної скарги на рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 березня 2016 року підлягає стягненню з ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 88 , 220, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування затрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1676 (тисяча шістсот сімдесят шість) грн. 18 коп.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді: Н.М. Ковальчук

ОСОБА_3