Провадження № 2/760/1822/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про застосування судом Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей та зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3 - ті особи: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації , Служба у справах дітей Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації про зміну місця проживання малолітньої, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Солом'янського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3 - ті особи : Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації , Служба у справах дітей Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації про зміну місця проживання малолітньої.

Представником відповідача ОСОБА_1- ОСОБА_2, до суду було подано клопотання про застосування судом Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей та зупинення провадження в справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3 - ті особи : Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації , Служба у справах дітей Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації про зміну місця проживання малолітньої.

Клопотання мотивоване тим, що наразі спільна дитина сторін - ОСОБА_4, більше року проживає, на законних підставах, зі своєю матір'ю ОСОБА_1 у Франції.

Як зазначає, представник у своєму клопотанні, законність перебування ОСОБА_4 зі своєю матір'ю ОСОБА_1 у Франції, відбувається у відповідності до рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2010 р., яким було вирішено та визначено місце проживання ОСОБА_4 разом з її матір'ю ОСОБА_1.

Вказує, що виліт ОСОБА_4 разом з ОСОБА_1, також відбувся на законних підставах, а саме у відповідності до рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2013 р. про надання дозволу ОСОБА_1 без згоди батька, виїжджати з малолітньою ОСОБА_4 за кордон.

В своєму клопотанні представник зауважує на тому, що заявлений зміст позовних вимог у даній справі, полягає у визначенні судом місця проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_3

Проте, підставою для подання даного клопотання вказує те, що в провадженні Апеляційного суду ВЕРСАЛЮ перебуває справа про стягнення аліментів та відносно проживання доньки ОСОБА_4 з матір'ю, а ухвалою цього ж суду від 25.11.2015 р. здійснено виклик ОСОБА_3 на судове засідання в м. Париж у сімейних справах по даній справі.

Враховуючи наведені вище обставини, просить суд, на підставі ст. 8 Гаазької Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво батьківської відповідальності та заходів захисту дітей від 19 листопада 1996 року, зупинити розгляд даної справи та запропонувати сторонам подати прохання про розгляд вимог ОСОБА_3 стосовно зміни місця проживання ОСОБА_4 до компетентного органу республіки Франції, за місцем перебування відповідача та малолітньої ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 подане ним клопотання підтримав та просив суд задовольнити.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти поданого клопотання, посилаючись на ту обставину, що надані представником ОСОБА_1 документи з відповідним перекладом, не можуть бути прийняті судом в якості належних доказів, про наявність в провадженні Апеляційного суду ВЕРСАЛЮ справи про стягнення аліментів та відносно проживання доньки ОСОБА_4 з матір'ю.

Представник третьої особи в судовому засіданні, щодо вирішення даного питання, покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріалами справи, приходить до наступного висновку.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

Згідно з частиною першою статті Гаазької Конвенції, яка була ратифікована Законом України № 136-У від 14.09.2006р. і є обов'язковою для України, переміщення або утримання дитини розглядаються як незаконні, якщо при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь-якій особі, установі або ж іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у які дитина постійно мешкала до переміщення або утримання; та у момент переміщення або утримання ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися, якби не переміщення або утримання.

За змістом частини другої статті 3 Конвенції права піклування, про які йдеться в частині першій цієї норми, можуть виникнути, зокрема, на підставі будь-якого законодавчого акта, або в силу рішення судової або адміністративної влади, або внаслідок угоди, що спричиняє юридичні наслідки відповідно до законодавства такої держави.

Підстави виникнення правового зв'язку між дитиною і заявником повинні визначатися відповідно до законодавства тієї держави, в якій дитина постійно проживала.

Частиною 1 ст. 5 Конвенції визначено, що судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини.

Як виняток, якщо орган Договірної Держави, який має юрисдикцію відповідно до статей 5 або 6, вважає, що орган іншої Договірної Держави здатний краще в конкретному випадку визначити найвищі інтереси дитини, він може зупинити розгляд справи та запропонувати сторонам подати таке прохання до органу тієї іншої Держави (ст. 8 Конвенції).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження свого клопотання, представником відповідача подано до суду : копію проїзного документу ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (з відміткою про прибуття до Франції 09.10.2014 р., аеропорт Шарль- де-Голь, Париж); копію квитанції з перекладом на українську мову про подання клопотання про надання притулку ОСОБА_1 у Французькій республіці від 09.10.2014 р. (прізвище ОСОБА_1 в документі названо «ОСОБА_1», оскільки згідно законодавства Франції документи і заявника подаються на підставі свідоцтва про народження. Дівоче прізвище ОСОБА_1 - «ОСОБА_1»); копію квитанції про склад сім'ї ОСОБА_1 від 14.11.2015 р., а також адреса проживання та вартість оренди житла у м. Париж, Франція; копію власноручного складеного листа ОСОБА_4, з перекладом на українську мову; копію ухвали Апеляційного суду ВЕРСАЛЮ від 25.11.2015 р. про виклик ОСОБА_3 на судове засідання в м. Париж у сімейних справах (справа про стягнення аліментів та відносно проживання доньки ОСОБА_4 з матір'ю); копію листа адвоката Паризької Колегії Метр Грегуар Рінкурт від 06.10.2015 р. на адресу уповноваженого представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 щодо належного виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків.

Суд звертає увагу представника відповідача на те, що для можливого використання документів, як за кордоном так і на території України, є проставлення апостиля, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, до якої приєдналися більше ніж 90 країн (Австрія, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії, Данія, Італія, Іспанія, Греція, Німеччина, Португалія, Південна Корея, США, Франція, Швейцарія, Швеція та інші).

Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов'язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів", набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року.

Згідно ст.1 Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави. Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються:

a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця;

b) адміністративні документи;

c) нотаріальні акти;

d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Однак ця Конвенція не поширюється:

a) на документи, складені дипломатичними або консульськими агентами;

b) на адміністративні документи, що мають пряме відношення до комерційних або митних операцій.

Згідно ст. 2 вказаної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Для цілей цієї Конвенції під легалізацією розуміється тільки формальна процедура, що застосовується дипломатичними або консульськими агентами країни, на території якої документ має бути представлений, для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріпленодокумент. Згідно ст. 3 Ковенції єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Однак дотримання згаданої в попередній частині формальної процедури не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють в державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Статтею ж 4 вищезазначеної Конвенції, передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Однак апостиль може бути складений офіційною мовою органу, що його видає. Типові пункти в апостилі можуть бути викладені також другою мовою. Заголовок "Apostille" (Convention de la Haye du 5 octobre 1961)" повинен бути викладений французькою мовою. Згідно ст. 5 Апостиль проставляється на вимогу особи, яка підписала документ, або будь-якого пред'явника документа. Заповнений належним чином апостиль засвідчує справжність підпису, якість, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичність відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ.

Підпис, відбиток печатки або штампа на апостилі не потребують ніякого засвідчення.

Проте, з поданих представником відповідачки копій документів не вбачається проставлення на них апостиля.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що подані представником відповідачки документи, а саме: копія квитанції з перекладом на українську мову про подання клопотання про надання притулку ОСОБА_1 у Французькій республіці від 09.10.2014 р. (прізвище ОСОБА_1 в документі названо «ОСОБА_1», оскільки згідно законодавства Франції документи і заявника подаються на підставі свідоцтва про народження. Дівоче прізвище ОСОБА_1 - «ОСОБА_1»: копія ухвали Апеляційного суду ВЕРСАЛЮ від 25.11.2015 р. про виклик ОСОБА_3 на судове засідання в м. Париж у сімейних справах (справа про стягнення аліментів та відносно проживання доньки ОСОБА_4 з матір'ю); копія листа адвоката Паризької Колегії Метр Грегуар Рінкурт від 06.10.2015 р. на адресу уповноваженого представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 щодо належного виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов'язків не можуть свідчити про те, що в органі іншої Договірної Держави знаходиться на розгляді будь- яка справа та цей орган здатний краще в конкретному випадку визначити найвищі інтереси дитини.

У зв»язку з вищевикладеним судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача щодо того, що подані ним документи містять штамп, що засвідчує їх дійсність, оскільки він не є апостилем, як і не приймаються до уваги засвідчені нотаріально переклади вказаних документів, оскільки вони засвідчують лише справжність підпису перекладача.

У зв»язку з цим у суду відсутні підстави для зупинення розгляду справи та запропонування сторонам подати таке прохання до органу тієї іншої Держави .

На підставі викладеного, керуючись Гаазькою Конвенцією про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво батьківської відповідальності та заходів захисту дітей від 19 листопада 1996 року , Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, ст. ст. 209, 210, 212, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про застосування судом Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей та зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, 3 - ті особи: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації про зміну місця проживання малолітньої - відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Суддя: