АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 679/2321/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2138/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Пастощука М.М., Янчук Т.О.,

з участю: секретаря Лапка Ю.В.;

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» про встановлення договору фінансового лізингу нікчемним та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що 14 грудня 2015 року між ним та відповідачем укладено договір фінансового лізингу №002995 автомобіля марки «KІА Rio» 2012 року випуску, авансовий платіж становив 40 000 грн. При цьому позивач розписався на незаповненому договорі та на двох порожніх листках, що в подальшому слугували додатками до вказаного вище договору. Однак, в подальшому, ознайомившись із договором, встановив, що предметом договору зазначено автомобіль із меншим обємом двигуна (1,2 л), а вартість автомобіля становила 360 000 гривень, тоді як представник відповідача запевняла, що вартість автомобіля в цілому складатиме 117 500 грн.

22 грудня 2015 року, прибувши до головного офісу у м. Київ, позивач дізнався, що зможе отримати автомобіль, коли сплатить усю суму 360 000 грн., а сплачені ним кошти у розмірі 40 000 грн. не є авансовим платежем, а є адміністративним платежем за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору. Тому вважає договір фінансового лізингу №002995 від 14 грудня 2015 року укладеним під впливом обману, а відтак, є недійсним, а грошові кошти у сумі 40 000 грн. безпідставно набутим майном.

Як вказував позивач, в укладеному договорі неправильно визначено предмет лізингу, оскільки договірне визначення предмету не відповідає поняттю індивідуально визначеної речі, а також не містить вимог щодо якості предмета лізингу, що є недотриманням істотних умов договору лізингу. Також у договорі неправомірно збільшено обсяг лізингових платежів, оскільки такі складові першого лізингового платежу як „Комісія за супроводження Договору виходить за межі переліку платежів, передбачених ч. 2 ст. 16 ЗУ „Про фінансовий лізинг.

У звязку з цим позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд встановити нікчемність договору фінансового лізингу №002995 від 14 грудня 2015 року, укладеного між ним та відповідачем, та стягнути з останнього кошти у розмірі 40 000 грн. на користь позивача, та судові витрати.

Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 грудня 2015 року накладено арешт на грошові кошти та майно, що належать ТзОВ „Лізингова компанія „ВАШ АВТО, що знаходиться за адресою: 01010 м. Київ, вул. Шовковична, буд. 42-44, на суму позову 40 000 грн.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 квітня 2016 року позов задоволено частково. Встановлено нікчемність договору фінансового лізингу №002995 від 14 грудня 2016 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Лізингова компанія „ВАШ АВТО та ОСОБА_1. Стягнуто з ТзОВ „Лізингова компанія „ВАШ АВТО на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені на виконання договору фінансового лізингу №002995 від 14 грудня 2015 року, у розмірі 37 584 грн., судовий збір у розмірі 1 188 грн. 57 коп., а всього 38 772 грн. 57 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ТзОВ „Лізингова компанія „ВАШ АВТО в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства за безпідставністю.

Вважає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, не досліджено правовідносини, що склались між сторонами, невірно надано правову оцінку наданим сторонами доказам, невірно встановлено правову природу правочину.

Вважає невірним висновок суду про те, що договір фінансового лізингу є нікчемним, оскільки не був посвідчений нотаріально. На думку апелянта, правовідносини, що виникли між сторонами правочинів, мають відповідати, в першу чергу, спеціальним законам, які регулюють такий вид економічної діяльності, як фінансовий лізинг.

Апелянт звертає увагу на те, що послуга, яка надається за договором, обрана Лізингоодержувачем самостійно та свідомо. Позивач ознайомився із всіма істотними та іншими умовами договору, підписав кожну сторінку договору та приступив до виконання договору, усвідомлюючи усі ризики та особливості, що притаманні договорам лізингу. Як вбачається з аналізу умов договору фінансового лізингу між сторонами було досягнуто згоди за всіма істотними умовами.

Щодо твердження суду про нікчемність спірного договору у звязку з тим, що його не було посвідчено нотаріально, апелянт зазначає, що цивільне законодавство України передбачає лише два окремих випадки нотаріального посвідчення правочину: коли обовязковість дотримання нотаріальної форми для даного правочину прямо встановлена законодавством та коли посвідчення правочину відбувається за вимогою принаймні однієї фізичної або юридичної особи, що бере у ньому участь.

Як стверджує апелянт, судом не враховано, що виходячи з характеру спірних правовідносин, вони безпосередньо врегульовані спеціальним законом України „Про фінансовий лізинг, стаття 6 якого встановлює, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.

В судове засідання сторони не зявились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 14 грудня 2015 року між ОСОБА_1 та ТзОВ „Лізингова компанія ВАШ АВТО укладено договір фінансового лізингу №002995, предметом якого є автомобіль марки KIA Rio New, базової комплектації, обєм двигуна 1,2 л, механічний тип КПП, привід 4Х2 (а.с. 7-19).

Згідно умов договору Лізингодавець бере на себе зобовязання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором, та згідно з положеннями чинного законодавства.

Як вбачається з квитанції позивачем сплачено адміністративний платіж згідно вказаного вище договору фінансового лізингу у сумі 40 000 грн. (а.с. 20, 21).

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, а тому договір найму транспортного засобу за участі фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Зіславшись на ч. 1 ст. 220 ЦК України, місцевий суд визнав оспорюваний договір нікчемним.

Суд стягнув з відповідача на користь позивача кошти, сплачені ним на виконання договору фінансового лізингу у розмірі 37 584 грн., що становить різницю між сумою сплаченого адміністративного платежу 40 000 грн. та сумою 2 416 грн., які відповідач добровільно повернув ОСОБА_1, на що вказав у судовому засідання представник позивача.

З таким висновком погоджується колегія суддів Апеляційного суду Хмельницької області.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року (справа № 6-276цс15), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів, що зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 14 грудня 2015 року, укладений між сторонами, нотаріально посвідчено не було, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до правильного висновку про нікчемність такого договору та стягнув кошти.

Посилання апелянта, що висновок суду про те, що договір фінансового лізингу є нікчемним, оскільки не був посвідчений нотаріально, є необґрунтованим, що правовідносини, які виникли між сторонами правочинів, мають відповідати, в першу чергу, спеціальним законам, які регулюють такий вид економічної діяльності, як фінансовий лізинг, суперечать закону та судовій практиці.

Враховуючи загальні принципи цивільного права, правочини не повинні суперечити положенням законів, галузевих законодавчих актів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України, тому не може бути підставою для скасування рішення суду посилання апелянта, що позивач ознайомився із всіма істотними та іншими умовами договору, підписав кожну сторінку договору та приступив до виконання договору, усвідомлюючи усі ризики та особливості, що притаманні договорам лізингу, між сторонами було досягнуто згоди за всіма істотними умовами.

Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» відхилити.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_2

Суддя: /підпис/ ОСОБА_3

Суддя: /підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_5 Категорія: 19

Доповідач: Купельський А.В.