Справа № 419/1121/16-ц
Провадження № 2/419/188/2016
25 травня 2016 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді - Іванової О.М.,
при секретарі - Краснопольському С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду з даним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідач - ОСОБА_2 є сином позивачки, який з 2002 року зареєстрований у вищезазначеній квартирі, проте тривалий час, а саме з 2009 року, не проживає у вказаній квартирі, його особистих речей в квартирі не має. Відповідач є повнолітньою особою, ІНФОРМАЦІЯ_1, на теперішній час його місцезнаходження невідоме.
Позивачка здійснює догляд за квартирою, сплачує всі комунальні та експлуатаційні витрати по її збереженню.
На підставі вищенаведеного, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач - ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був сповіщений про час та місце судового засідання, що підтверджується оголошенням у ЗМІ «Урядовий кур'єр» №94 (5714) від 20.05.2016 року (а.с.21-22).
Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав.
Положеннями ст. ст. 319 ЦК України, 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок, користуються ним для приватного мешкання та мешкання членів своєї сім`ї та мають право розпоряджатись цією власністю за своїм розсудом.
Відповідно до ст. 383 ЦК України, будинок використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім'ї.
Позивач є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30.09.2002 року, серія ВАВ № 352934, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 9410 (а.с. 8).
Відповідач є сином позивачки, тобто членом її родини, досяг повноліття, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач зареєстрований у вищезазначеній квартирі з 2002 року, проте тривалий час, а саме з 2009 року не проживає в ній та на теперішній час його місцезнаходження невідоме, у добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, що перешкоджає позивачці реалізувати в повній мірі права власника на користування та розпорядження своїм майном та спонукало звернутися до суду за захистом порушених прав.
Відповідні факти підтверджуються копією домової книги (а.с.9-10), актом КП «Жилбудсервіс» про не проживання від 28 березня 2016 року, відповідно до якого відповідач не мешкає за місцем реєстрації з 2009 року (а.с. 14).
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності знімальника або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Суд вважає за необхідне застосувати дану норму ЦК України при вирішенні спору, оскільки в даному випадку спірні відносини виникли між власником житла та членом його сім`ї, а не наймачем.
Судом достовірно встановлено, що відповідач не користується житлом за місцем реєстрації з 2014 року без поважних на то причин, що дає суду законні підстави для задоволення позову в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
На підставі ст. ст. 319, 383, 405 ЦК України, ст. ст. 71, 150 ЖК України, ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Головуючий: О. М. Іванова