Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1196/16-ц
Провадження №: 2/332/699/16
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ОСОБА_3 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що 1 грудня 2015 року між ОСОБА_3 таОСОБА_4, був укладений договір позики, у виглядірозписки, за яким Відповідачу було передано грошову суму в розмірі - 200 (двісті) доларів США 00 центів. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість у сумі 200 доларів США та проценти від суми позики 12 долар США 66 цента.
Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що в матеріалах справи є відповідна заява.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлен належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи.
У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
1 грудня 2015 року між ОСОБА_3 таОСОБА_4, був укладений договір позики, у виглядірозписки, за яким Відповідачу було передано грошову суму в розмірі - 200 (двісті) доларів США 00 центів (а.с.10).
Вище вказаний договір можна вважати укладеним, оскільки на підтвердження укладення договору та його умов Відповідачем була представлена розписка від 1 грудня 2015 року, яка підписана ним власноручно, без встановлення строку повернення позики.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Положенням частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Наприкінці грудня 2015 року позивачка звернулася до відповідача з проханням повернути кошти, але кошти так і не повернули.
В результаті чого, ОСОБА_3 звернулась до поліції із заявою про вчинення злочину передбаченогоч.1 ст. 190 КК України.
05 лютого 2016 року, ОСОБА_3, керуючись ч. 1 ст. 1049 ЦК України, знову звернулась до Відповідача з письмовою вимогою про повернення до 15 лютого 2016 року грошових коштів отриманих ними у борг.
Відповідач відмовився отримувати пошту (лист з вимогою), яка в результаті була повернута Позивачу, у звязку з закінченням терміну зберігання.
Таким чином, Відповідач до теперішнього часу не виконав свої грошові зобовязання перед Позивачем, тим самим, фактично порушив умови укладених договорів позики.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, оскільки між Позивачем та Відповідачем при укладенні договорів не було передбачено сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики, то Позивач має право на одержання процентів, розмір яких визначається на рівні облікової ставки Національного банку України, що підлягають сплаті щомісяця до дня повернення позики.
У такому разі процент від суми позики для Відповідача, ОСОБА_4, розраховуватиметься таким чином:
Сума боргу Відповідача згідно договору становить - 200 доларів США 00 центів;
Облікова ставна НБУ з 25 вересня 2015 року становить - 22 %;
Кількість днів у році - 365 днів;
Кількість днів користування з 01.12.2015 р. по 14.03.2016 становить 105 днів.
Відповідно - 200 * 22% / 365 * 105= 12,66
Отже, розмір процентів від суми позики, який повинен сплатити Відповідач, становить - 12 доларів США 66 цента, згідно повідомлення Національного Банку України від 16.05.2016 року за офіційним курсом 100 доларів США дорівнює 2513 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Частиною 1 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов язаних з розглядом справи.
Таким чином в судовому засіданні було встановлено, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимогиОСОБА_3 задовольнити.
1.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики, що складає грошову суму коштів у розмірі 200 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом НБУ складає 5026 грн..
2.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, проценти за користування позикою, що складають грошову суму коштів у розмірі 12 доларів США 66 центи що за офіційним курсом НБУ складає 318 грн.15 коп.
3.Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у сумі 551 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Р.В.Сінєльнік