провадження № 2/243/4111/2016
справа № 243/8349/16-ц
28 жовтня 2016 року
Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Ільяшевич О.В.,
при секретареві Хміль О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського,2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позову зазначила, що у період з 14 травня 2014 року по 29 травня 2015 року вона працювала у ДП Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» на посаді бухгалтера. 02 червня 2014 року, її було прийнято на роботу на посаду бухгалтера за сумісництвом у ДП Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця». 29 січня 2016 року, позивачка звільнилась за власним бажанням на підставі ст. 28 КЗпП України. При звільненні позивачки з підприємства, відповідач зобовязаний був провести з нею повний розрахунок, однак цього не зробив обгрунтовуючи це відсутністю коштів. Станом на час звільнення позивачки з підприємства, заборгованість по заробітній платі за період з 14 травня 2014 року по 29 січня 2016 року становила 39 106 грн. 89 коп. Посилаючись на положення статті 33 Закону України «Про оплату праці» , просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 39 106 грн. 89 коп., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення рішення суду.
Позивачка ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, на задоволенні позову наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.
Представник відповідача ДП Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню виходячи з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних їм норм чинного законодавства.
У судовому засіданні встановлено, що у період з 14 травня 2014 року по 29 травня 2015 року позивачка ОСОБА_1 працювала у ДП Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» на посаді бухгалтера. 02 червня 2014 року, її було прийнято на роботу на посаду бухгалтера за сумісництвом у ДП Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця». 29 січня 2016 року, позивачка звільнилась за власним бажанням на підставі ст. 28 КЗпП України, що стверджується даними трудової книжки позивачки (а.с. 7-8).
Згідно із довідкою ДП Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» № 12 від 29 січня 2016 року, розмір заборгованості підприємства перед позивачкою ОСОБА_1 за період з 14 травня 2014 року по 29 травня 2015 року становить 28 067 грн. 00 коп., а саме:
травень 2014 року 923 грн. 78 коп.;
червень 2014 року 897 грн. 06 коп.;
липень 2014 року 1037 грн. 21 коп.;
серпень 2014 року - 2585 грн. 40 коп.;
жовтень 2014 року 2398 грн. 45 коп.;
листопад 2014 року 2839 грн. 10 коп.;
грудень 2014 року 2609 грн. 30 коп.;
січень 2015 року 2628 грн. 90 коп.;
лютий 2015 року 2096 грн. 24 коп.;
березень 2015 року 2671 грн. 48 коп.;
квітень 2015 року 2442 грн. 63 коп.;
травень 2015 року 4937 грн. 92 коп. (а.с. 5).
Відповідно довідки ДП Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» № 10 від 29 січня 2016 року, розмір заборгованості підприємства перед позивачкою ОСОБА_1 за період з 02 червня 2015 року по 29 січеня 2016 року становить 11 039 грн. 00 коп., а саме:
червень 2015 року 602 грн. 83 коп.;
липень 2015 року 1 277 грн. 83 коп.;
серпень 2015 року 1 508 грн. 24 коп.;
вересень 2015 року - 1 508 грн. 24 коп.;
жовтень 2015 року 1 515 грн. 35 коп.;
листопад 2015 року 1 277 грн. 83 коп.;
грудень 2015 року 1 387 грн. 92 коп.;
січень 2016 року 1 961 грн. 18 коп. (а.с. 4).
Згідно із довідкою ДП Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» № 57 від 19 вересня 2016 року, розмір середньої заробітної плати за два останніх місяці роботи позивачки, а саме за період з 11 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року, становить 50 грн. 60 коп. (а.с. 9).
Відповідного наданого позивачкою розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 29 січня 2016 року по 11 жовтня 2016 року становить 12 852 грн. 40 коп. (а.с. 3).
Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач до судового засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю (ст. 43 Конституції України) захищається законом.
Відповідно вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або повноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.
Матеріалами справи встановлено, що при звільненні ОСОБА_2 між сторонами по справі був відсутній спір про розміри належних позивачці сум.
Враховуючи наведені дані та визнання відповідачем суми заборгованості по заробітній платі, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі в сумі 39 106 грн. 89 коп., оскільки саме ця сума була зазначена відповідачем у Довідках № 10 від 29 січня 2016 року та №12 від 29 січня 2016 року. Суд приймає до уваги вказані довідки щодо розміру заборгованості по заробітній платі, оскільки в них прямо вказані суми, яка підлягають до сплати позивачці.
Аналізуючи встановлені у судовому засіданні обставини справи, суд приходить до такого висновку.
Згідно із частиною 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
З матеріалів справи видно, що між сторонами виник спір з приводу порушення ДП Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» законодавства про оплату праці з передбачених статтями 116 та 117 КЗпП України підстав.
Відповідно частини шостої статті 12 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди, на невикористані та своєчасно не повернуті кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. У трудових правовідносинах такі поняття як зобовязання, неустойка чи інша санкція за невиконання зобовязання не застосовуються. За структурою КЗпП України ст. 117, якою визначено підстави виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відноситься до розділу VII Оплата праці вказаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобовязання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, виплата за затримку розрахунку при звільненні, яка повязана з трудовими правовідносинами, є оплатою праці, а тому положення наведеного вище Закону України на ці правовідносини не поширюються. Наведену позицію висловив також Верховний суд України в своїй постанові № 6-121цс 12 від 17 жовтня 2012 року.
Щодо встановлення строку звернення до суду, який суд при вирішенні трудового спору зобовязаний перевірити, що відповідно рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року по справі № 1-5/2012 р. в частині ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України, про застосування тримісячного строку звернення до суду щодо стягнення середнього заробітку та весь час затримки розрахунку та моральної шкоди, суд вважає, що наведений строк обраховується з моменту фактичного розрахунку із працівником. Відповідно положень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно із яким, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
В звязку із цим, суд приходить до висновку, що оскільки фактичний розрахунок із позивачкою на день її звернення до суду із вказаним позовом не проведений, відсутність вини відповідача у невиплаті заборгованості не доведена, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14 травня 2014 року по день ухвалення даного рішення суду підлягає до виплати.
Розрахунок середнього заробітку для таких виплат проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (з наступними змінами), виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи,що передували події,з якою повязана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).
Згідно із довідкою ДП Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» № 57 від 19 вересня 2016 року, розмір середньої заробітної плати за два останніх місяці роботи позивачки, а саме за період з 11 листопада 2015 року по 31 грудня 2015 року, становить 50 грн. 60 коп., листопад 2015 року 1 475 грн. 00 коп.; грудень 2015 року 1 611 грн. 85 коп.
Відповідного наданого позивачкою розрахунку середнього заробітку, за період з 29 січня 2016 року по 11 жовтня 2016 року середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, становить 12 852 грн. 40 коп.
Так, враховуючи, що кількість робочих днів у лютому 2016 року становить 29; березні 2016 року 31; квітні 2016 року 30; травні 2016 року 31; червні 2016 року 30;липні 2016 року 31, серпні 2016 року 31, вересні 2016 року 30; жовтні 2016 року 11, а загальна кількість робочих днів за цей період становить 254 дні, то середній заробіток за цей період складає 12 852 грн. 40 коп.
Середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 жовтня 2016 року по 28 жовтня 2016 року (день винесення судового рішення) включно) складає: 12 робочих днів у жовтні 2016 року (період з дня звернення позивачки до суду і по день ухвалення рішення) Х 50 грн. 60 коп. = 607 грн. 20 коп.
Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 лютого 2016 року по 28 жовтня 2016 року включно становить 13 459 грн.60 коп.
Суд зазначає, що у сенсі ст. 117 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про оплату праці» стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку є відповідальністю роботодавця та стягується судом саме по день фактичного розрахунку, або по день постановлення рішення суду, у звязку із цим, в даному випадку судом розглянути вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку у межах позовних вимог відповідно ст. 11 ЦПК України.
Крім того, відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно розяснень п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Відповідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яку подано фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.
У звязку із викладеним, враховуючи, що позов задоволений повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача у дохід держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 95, 237-1ЗпП України, ст.ст. 2, 33 Закону України «Про оплату праці», ст.23 ЦК Україи, ст. 10, 11, 57, 60, 61, 79, 88, 89, 208, 212-215 ЦПК України, суд
ОСОБА_3 Владиславівни до дочірнього підприємства «Словянська гідрогеологічна режимно-експлуатаційна станція» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця», про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити у повному обсязі.
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 02 листопада 2016 року.

Головуючий суддя: О.В.Ільяшевич