Провадження № 4-с/127/105/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

02 червня 2016 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Гуменюка К.П.,

секретаря Сєрих В.В.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про визнання неправомірними дії головного державного виконавця та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою про визнання неправомірними дій головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 при виконанні виконавчого листа № 127/24781/15-ц, виданого 31 грудня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області та визнання постанови про закінчення виконавчого провадження № 50244667, винесеної 26 лютого 2016 року вказаним вище державним виконавцем, незаконної, скасувавши її.

В обґрунтування вимог скарги, скаржник зазначає, що у провадженні державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3 перебувало виконавче провадження № 50244667 щодо примусового виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2015 року по справі № 127/24781/15-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 13 107 грн. 81 коп.

18 березня 2015 року скаржником було отримано копію постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 26 лютого 2016 року.

З моменту направлення до відділу державної виконавчої служби (10 лютого 2016 року) і до моменту отримання вказаної вище постанови, скаржник не отримував жодної кореспонденції від державної виконавчої служби. Зокрема, на її адресу суду не направлялась постанова про відкриття провадження.

Окрім того передання виконавчого листа ліквідаційній комісії, а не повернення його стягувачу, позбавило останнього права предявити повторно такий виконавчий лист до виконання до правонаступників.

З підстав зазначених вище, ОСОБА_2 звернувся до суду із даною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві до судового засідання повторно не зявився, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду скарги у встановленому законом порядку.

Суд, вислухавши думку представника скаржника, дослідивши матеріали скарги та цивільної справи, дійшов висновку про часткове задоволення вимог скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, зокрема з матеріалів цивільної справи № 127/24781/15-ц, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2015 року з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти в сумі 13 107 грн. 81 коп.

З метою звернення вказаного рішення суду до примусового виконання, представником стягувача ОСОБА_2 ОСОБА_1 30 грудня 2015 року було отримано виконавчий лист.

При цьому матеріали цивільної справи не містять доказів, які підтверджують обставину предявлення скаржником виконавчого листа № 127/24781/15-ц до ВДВС Шевченкіського РУЮ у м. Києві з метою примусового виконання рішення суду.

Разом з тим, матеріали справи містять постанову про закінчення виконавчого провадження від 26 лютого 2016 року, винесеної головним державним виконавцем ВДВС Шевченкіського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3. а тому, за наявності даної постанови, мало і місце винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, яка відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження», підлягала направленню на адресу як боржнику та стягувачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Докази про направлення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження матеріали справи не містять, також вони не були надані державним виконавцем в ході судового розгляду скарги, а тому суд вважає, що вимоги скарги в частині щодо не направлення стягувачу копії постанови про відкриття виконавчого провадження є обґрунтованими, а бездіяльність державного виконавця неправомірною.

Щодо дій державного виконавця по закінченню виконавчого провадження та винесення ним відповідної постанови, суд зазначає наступне.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Шевченкіського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 від 26 лютого 2016 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 127/2478/15-ц, виданого 30 грудня 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області (а.с. 3).

Підставою для закінчення державним виконавцем виконавчого провадження слугувало те, що відповідно до постанови правління Національного Банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідаторів банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно.

Дані відомості не заперечувались в судовому засіданні і представником стягувача.

Із зазначених підстав, керуючись ч. 5 ст. 49 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець закінчив виконавче провадження, з передачею виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатору).

Вказана постанова була надіслана сторонам для відома, а виконавчий лист ліквідатору, що підтверджується супровідним листом до постанови про закінчення виконавчого провадження від 26 лютого 2016 року (а.с. 4).

Відповідно до частини 5 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним визнати доводи скарги в частині щодо неправомірності та скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не обґрунтованими, оскільки державний виконавець діяв у спосіб та в порядку визначеним Законом України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що вирішуючи скаргу ОСОБА_2, суд керувався принципом змагальності сторін, закріпленого статтею 10 ЦПК України, у відповідності до якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, в судові засідання, які призначались судом двічі, державний виконавець чи представник ВДВС Шевченкіського РУЮ у м. Києві в судове засідання не зявлялись, а тому, керуючись статтею 169 ЦПК України, суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Згідно зі ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд може визнати оскаржувані рішення, дію чи бездіяльність неправомірними і зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 31, 49 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 208-210, 383-388 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Скаргу задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 щодо не надіслання стягувачу - ОСОБА_2 копію постанови про відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа № 127/24781/15-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 30 грудня 2014 року про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_2 заборгованості (ВП № 50244667).

В задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_5