АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Катющенко В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві, Київської місцевої прокуратури №4, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Дніпровського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві, Київської місцевої прокуратури №4, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким скасувати арешт, накладений на квартиру № АДРЕСА_1, на підставі ухвали Дніпровського районного суду м.Києва у справі № 755/20960/15-К від 19 листопада 2015 року; вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 12443908 від 09 грудня 2015 року, що вчинено державним реєстратором державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві на підставі вказаної ухвали суду. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем квартири № АДРЕСА_1, та не ані підозрюваним, ані обвинуваченим по кримінальному провадженню, в рамках якого було накладено арешт. Крім того, ОСОБА_3 не оспорювала договору купівлі-продажу квартири від 08 серпня 2015 року, за яким ОСОБА_2 набула право власності на квартиру.

В судове засідання ОСОБА_2, її представник, представник Дніпровського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м,Києві, Головного управління юстиції у м.Києві повторно не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у відсутність вказаних осіб.

Представники Київської місцевої прокуратури № 4, ОСОБА_3 просять відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08 серпня 2015 року між ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е.А. За умовами п. 1 договору ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_2 купила трикімнатну квартиру № АДРЕСА_1. Згідно з п. 2 договору вищезазначена квартира належала продавцю ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 02 лютого 2010 року (а. с. 10-13).

На підставі укладеного договору купівлі-продажу ОСОБА_2 зареєструвала право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а .с. 14).

01 жовтня 2015 року до Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 було подано заяву про заволодіння квартирою № АДРЕСА_1 з підробкою правовстановлюючих документів (а .с. 49).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_6 слідчим прокуратури Дніпровського району м.Києва було внесено відомості до ЄРДР за номером № 0000160 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року у справі № 755/20960/15-К задоволено клопотання слідчого Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та як захід забезпечення кримінального провадження застосовано арешт майна - квартири АДРЕСА_2(а. с. 53-54). 09 грудня 2015 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві на підставі вказаної ухвали суду зареєстровано обтяження.

30 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Дніпровського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві, Київської місцевої прокуратури №4, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту. Просила скасувати накладений підставі ухвали Дніпровського районного суду м Києва від 19 листопада 2015 року арешт на квартиру № АДРЕСА_1 та вилучити відповідний запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Переглядаючи рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття провадження по справі, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (стаття 17), ГПК України (статті 1, 12), КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до заявлених вимог ОСОБА_2 просила звільнити майно з-під арешту, який накладено на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року у справі № 755/20960/15-К№ в рамках кримінального провадження № 0000160 відповідно до нового КПК України.

Відтак, позов ОСОБА_2 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Питання скасування решту майна, накладеного на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року, підлягає вирішенню у порядку, передбаченому ст.ст. 174, 539 КПК України.

Звертаючись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства, ОСОБА_2 посилалася на позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26 цс13. Однак, вказана постанова стосується порядку зняття з майна арешту, накладеного до набрання чинності новим КПК України 20 листопада 2012 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі.

Керуючись ст. ст. 205, 303, 304, 307, 310, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 вересня 2016 року скасувати.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві, Київської місцевої прокуратури №4, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_3, про звільнення майна з-під арешту закрити.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді