Справа №591/5092/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/473/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Попруги С. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 січня 2016 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_3, про визнання поруки припиненою,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 січня 2016 року задоволено частково позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 28 лютого 2008 року в сумі 68 189 доларів 97 центів США, з яких: заборгованість за кредитом 55 056 доларів 84 центи США, заборгованість з процентів за користування кредитом 13 133 долари 13 центів США; а також заборгованість з пені в сумі 90 585 гривень 71 коп., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 15 701 гривня 04 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості з процентів 74 884 гривні 67 коп., та судові витрати в сумі 3 654 гривні 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_4

Визнано припиненою поруку ОСОБА_4 за договором поруки № 183898 від 28 лютого 2008 року, укладеним між ним та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк».

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» (далі - Банк) посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні заборгованості з ОСОБА_4 і в частині визнання припиненим договору поруки та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову, а позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

По суті доводить, що судом першої інстанції не враховано, що термін дії договору поруки від 28 лютого 2008 року спливає 27 лютого 2029 року, про що зазначено в договорі про надання споживчого кредиту № 0 від 28 лютого 2008 року. Рішення суду першої інстанції протирічить положенням ст.ст. 256, 261, 264, ч.3 ст.267, 553, 559 ЦК України.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

У судовому засіданні представник ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції в оскаржуваній частині по суті встановлено, що 28 лютого 2008 року між АТ «УкрСиббанк» (в подальшому ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_3 був укладений договір та додаткова угода, що є його невідємною частиною, згідно з яким ОСОБА_6 отримала кредит в іноземній валюті в сумі 59 596 доларів США, строком до 27 лютого 2029 року (а.с.7-13). Відповідно до умов зазначеного договору, погашення заборгованості по кредиту повинно здійснюватися відповідачем щомісячними платежами, згідно з графіком (а.с.14-18).

Пунктом 5.5 цього договору передбачено, що у випадку не сплати позичальником чергового ануїтетного платежу в установлений цим договором день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з Банком договору щодо надання забезпечення виконання зобовязань позичальника за цим договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього договору.

Згідно до п.12.1, 12.2 договору, відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. цього договору та направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Зазначене у п. 12.1. договору повідомлення (вимога) Банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром на адресу позичальника, що вказана у розділі 13 цього договору.

Згідно розрахунку наданого Банком, непогашена заборгованість за цим кредитним договором станом на 27 травня 2015 року складає 68 189 доларів 97 центів США, з яких: заборгованість за кредитом 55 056 доларів 84 центи США, заборгованість по процентам за користування кредитом 13 133 долари 13 центів США; а також заборгованість з пені в сумі 90 585 грн. 71 коп., з яких: пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 15 701 грн. 04 коп., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості з процентів 74 884 грн. 67 коп.

В забезпечення виконання вищезгаданого кредитного договору, між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 183898 від 28 лютого 2008 року.

Умовами цього договору, зокрема, передбачено, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх її зобовязань перед Кредитором, що виникли з договору про надання кредиту № 0 від 28 лютого 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.

У звязку з порушенням боржником ОСОБА_3 виконання зобовязання за кредитним договором, Банк, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України і пункту 12.1 кредитного договору використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши кожному з них 20 червня 2014 року претензію-повідомлення (вимогу) про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів, а всього на суму 61648,08 доларів США, з яких: 55056,84 доларів США кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість 1366,70 доларів США; 6627,24 доларів США прострочена заборгованість по процентам.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати, проте з позовом звернувся до суду лише 26 червня 2015 року, тобто пропустивши присічний строк встановлений законом.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Так, згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, тому підстав для їх переоцінки колегія суддів не вбачає. Названі обставини доведено ОСОБА_4, тоді як Банк на порушення положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав належних доказів на підтвердження своїх вимог до ОСОБА_4

Висновки суду по суті спору в оскаржуваній частині відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, на які послався в рішенні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 183898 від 28 лютого 2008 року (а.с.19).

Пунктами 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 3.1. цього договору поруки передбачено, що поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх її зобовязань перед Кредитором, що виникли з договору про надання кредиту № 0 від 28 лютого 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як убачається з фотокопії договору поруки № 183898 від 28 лютого 2008 року його умови не містять строку припинення поруки в розумінні ст. 251, ч.4 ст.559 ЦК України (а.с.19).

20 червня 2014 року Банк надіслав рекомендованим поштовим відправленням письмову вимогу ОСОБА_4 (а.с.86,88) про погашення простроченого зобовязання за вищевказаним кредитним договором протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення. У вимозі також зазначено, що у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, АТ «УкрСиббанк», змушений вимагати виконання ОСОБА_4 зобовязань ОСОБА_3 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28 лютого 2008 року, а саме сплатити Банку заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 61684,08 доларів США.

ОСОБА_4 отримав зазначену вимогу в строк встановлений для обігу поштової кореспонденції в Україні та додав її копію до зустрічної позовної заяви.

Банк же звернувся до суду з цим позовом лише 26 червня 2015 року.

Крім того, відхиляючи апеляційну скаргу Банку колегія суддів враховує наступне.

Так, у правовій позиції Верховного суду України від 23 травня 2012 року зазначено, що умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, а оскільки банком відповідно до умов кредитного договору змінений строк виконання основного зобовязання, то відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України вимоги до поручителів могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання цього строку (постанова № 6-33цс12 від 23 травня 2012 року).

У правовій позиції Верховного суду України від 09 вересня 2015 року зазначено, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати (постанова № 6-933цс15 від 09 вересня 2015 року).

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Інші доводи апеляційної скарги не мають юридичного значення, а тому не впливають на висновки суду по суті спору.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 січня 2016 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -