АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4759/16 Справа № 202/149/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Мороз В. П. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції, про зменшення розміру аліментів на час навчання дитини, про скасування суми заборгованості по аліментах, -

В с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, третя особа Відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції, про зменшення розміру аліментів на час навчання дитини, про скасування суми заборгованості по аліментах(а.с.1-4).

Позивач зазначав, що рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 28 травня 2015 року з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_3 на час навчання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 29.04.2015 року і до досягнення останнім двадцяти трьох років або закінчення навчання.

Рішенням судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року задоволена його апеляційна скарга, визначено до стягнення на утримання ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 29.04.2015 року і до досягнення сином двадцяти трьох років або закінчення навчання.

28.07.2015 року він звернувся з письмовою заявою за місцем роботи - в бухгалтерію кондитерської фабрики «Квітень», щодо проведення щомісячних відрахувань у розмірі 1/6 частини з його заробітної плати на користь колишньої дружини ОСОБА_3 За період з липня по листопад 2015 року із заробітної плати утримані аліменти у сумі 2 177,89 грн.

Однак через відсутність адреси колишньої дружини ОСОБА_3, яка разом з сином виїхала і стала проживати в АР Крим, нараховані їй грошщові кошти були йому повернуті.

Стягувач ОСОБА_3 не зверталась з відповідною заявою про отримання виконавчого листа, виконавче провадження не відкривалось. У грудні 2015 року державний виконавець ВДВС Дніпропетровського РУЮ повідомив про надходження до відділу виконавчого листа ОСОБА_3, а в січні 2016 року отримав повідомлення про наявність заборгованості у сумі 3082 грн.

Вказуючи на те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, ОСОБА_4 просив звільнити його від сплати заборгованості за аліментами.

Також ОСОБА_4 зазначив, що від іншого шлюбу він має дитину - доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з ним, що не було враховано в апеляційній інстанції. В липні 2015 року він перебував на стаціонарному лікуванні, за наслідками обстеження йому рекомедовано оперативне втручання з приводу хвороби внутрішніх органів та призначено коплекс лікування, яке потребує значних витрат. На його утриманні також знаходиться мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є інвалідом 3-ї групи, постійно потребує лікування, профілактики та спостереження.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_4 просив зменшити розмір аліментів, стягнутих на утримання сина, що навчається, з 1/6 частини до 1/9 частини усіх видів заробітку(доходу).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.60-62).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.66-68).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За змістом ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання й у зв'язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до положень ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Згідно ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29 квітня 2015 року і до досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років до закінчення ним навчання(а.с.8-9).

За змістом довідки №711 від 24.12.2015 року ТОВ «Кондитерська фабрика «Квітень» на підставі заяви ОСОБА_4, починаючи з 01.07.2015 року, з нього утримувалися аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу. За період 01.07.2015 року - 30.11.2015 року було утримано аліментів на суму 2 177,89 грн. При написанні заяви ОСОБА_4 повідомив, що відомостей стосовно адреси, на яку потрібно перераховувати кошти, він надати не може, тому що з колишньою дружиною спілкування не підтримує. Оскільки станом на 01.12.2015 року адресу для перерахування коштів так і не було повідомлено до бухгалтерії підприємства, то утриманні грошові кошти в повному обсязі були повернені ОСОБА_4В.(а.с.11-12).

За даними довідки-розрахунку від 11.01.2015 року, складеної державним виконавцем ВДВС Дніпропетровського районного управління юстиції, згідно виконавчого листа № 206/2161/15-ц, виданого 20.08.2015 року Самарським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/6 частки заробітку щомісячно до закінчення ним навчання, заборгованість по аліментам станом на 06.01.2015 року складає 3082,00 грн.(а.с.14).

Перевіривши твердження ОСОБА_4 щодо наведених ним підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, суд дійшов правильного висновку, що зазначені ним обставини не є в розумінні положень ст.197 СК України підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Що стосується тверджень ОСОБА_4 про добровільне звернення з заявою до бухгалтерії за місцем роботи про стягнення з нього аліментів, то таке звернення без зазначення адреси стягувача ОСОБА_3, з посиланням на те, що адреса йому не відома, свідчить про формальний характер звернення, грошові кошти стягувачу не були перераховані у передбаченому порядку, а повернуті ОСОБА_4

Як видно із справи, обгрунтовуючи позов в частині зменшення розміру аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, ОСОБА_4 посилався на наведені ним в позовній заяві обставини.

Разом з тим, належних та допустимих доказів в розумінні положень ст.ст.57,58 ЦПК України, які б містили інформацію щодо предмета доказування, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, або інших обставин, які б свідчили про наявність підстав, передбачених ст.192 СК України, для зменшення визначеного рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, ОСОБА_4 не надав.

Таким чином, перевіривши доводи та заперечення сторін щодо заявлених позивачем вимог про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та зменшення розміру аліментів, стягнутих з нього на користь ОСОБА_3 на утримання сина, який навчається, з підстав, наведених в позовній заяві, суд дійшов правильного висновку, що позивач не надав доказів, як це передбачено ст.60 ЦПК України, які згідно ст.ст.192, 197 СК України можуть бути підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів та підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами і обгрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення безпідставні, висновки суду відповідають обставинам справи та положенням діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-