Справа № 740/3586/16-ц
Провадження № 2/740/1178/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Філоненко О.В.,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі ОСОБА_4 міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності за набувальною давністю на квартиру №89, що знаходиться в будинку №33-б по вул. Л.Толстого в м. Ніжині.

В позові зазначив що в 90-х роках в порядку приватизації він та його дружина ОСОБА_5 отримали у спільну сумісну власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Власниками сусідньої двокімнатної квартири № 89 стали ОСОБА_6 та її син ОСОБА_7. 14 грудня 1995 року на підставі договору купівлі-продажу позивач та його дружина стали власниками однієї з кімнат сусідньої квартири № 89 і, переобладнавши її, змінили статус свого житла на двокімнатну квартиру, а спірна квартира стала однокімнатною. У 2003 році ОСОБА_7 був засуджений до позбавлення волі, а ОСОБА_6 захворівши була змушена виїхати на лікування та постійне проживання до Російської Федерації, де проживає її дочка. Залишаючи свою квартиру вона попросила позивача з дружиною доглядати за її житлом. У 2005 році померла ОСОБА_6, а у 2006 році і ОСОБА_7 Спадкоємцем є дочка ОСОБА_6 - ОСОБА_8, яка з 80-х років виїхала на постійне проживання до Російської Федерації. Вона наполягала на тому щоб позивач продовжував доглядати за квартирою її матері та брата, утримував та користувався нею. Враховуючи це позивач використовував спірну квартиру як творче приміщення, робив там ремонт, сплатив заборгованість по комунальним платежам і сплачував їх весь час, тобто відкрито користувався даним майном. У 2008 році ОСОБА_9 зателефонувала позивачу та повідомила, що вийшла заміж і переїжджає на постійне проживання до м. Москва, приїжджати до м. Ніжина не має наміру, як і приймати та оформляти спадщину і не заперечує проти того щоб квартира залишилась у власності позивача. З того часу зв'язок з нею був втрачений, місце її проживання ОСОБА_3 не відоме. Враховуючи, що вже понад 10 років позивач одноособово добросовісно, відкрито і безперервно володіє та користується квартирою №89, що знаходиться в будинку №33-б по вул. Л.Толстого в м. Ніжині, та просить визнати за ним право власності за набувальною давністю.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради в судове засідання не зявився надавши заяву в якій просить прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що є сусідкою позивача і їй відомо, що власниками квартири № 89 були ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з якими товаришувало подружжя ОСОБА_3. Після смерті власників, з 2005-2006 років вони доглядали та утримували дану квартиру, робили косметичний ремонт та сплачували комунальні платежі, їх про це просила дочка та сестра померлих. Вона сама вже довгий час більше 10 років, не проживає в Україні, за цей час жодного разу не приїжджала.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що тривалий час товаришував з позивачем, який після смерті власника квартири ОСОБА_7, з 2006 року сплатив усі борги за квартиру, зробив ремонт приміщення. Сусіди скаржилися що занедбана квартира впливає на стан їх квартири. Позивач є письменником і після ремонту використовував її як кабінет та продовжує користуватись житлом в теперішній час.

Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Копією будинкової книги на квартиру АДРЕСА_2 доводиться, що за данною адресоюзначились зареєстрованими ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які зняті з реєстрації, відповідно 28.09.2004 року та 28.08.2006 року (а.с. 23)

Довідкою про смерть №1990 та відповіддю відділу державної реєстрації актів цивільного стану доводиться, що ОСОБА_6 померла 05 жовтня 2005 року в м. Корольов Московської області, а ОСОБА_7 24 серпня 2006 року (а.с.5).

Свідоцтвами про право власності на житло з врахуванням акту від 22 вересня 1995 року, рішення № 367 ОСОБА_4 міської ради, договору купівлі-продажу від 14 грудня 1995 року та технічних паспортів підтверджується, що власниками двокімнатної квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5, а однокімнатної квартири № 89 за тією ж адресою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.6-18, 21-22).

Копіями квитанцій про сплату комунальних платежів підтверджується факт утримання квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_3 (а.с.43-65).

За відомостями Ічнянської районної державної нотаріальної контори спадкові справи на майно померлої 05 жовтя 2005 року ОСОБА_6 та померлого 24 серпня 2006 року ОСОБА_7 не заводилися, свідоцтва про право власності на майно не видавалися.

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно пунктів 1, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України він набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати після 1 січня 2001 року.

За таких обставин коли позивач з вересня 2006 року, тобто більше десяти років продовжує відкрито та безперервно володів квартирою №89, що знаходиться в будинку №33-б по вул. Л.Толстого в м. Ніжині, що підтвердили допитані в суді свідки, враховуючи, що власники майна померли, спадщину після їх смерті ніхто не прийняв, суд визнає обґрунтованими та законними вимоги ОСОБА_3 про визнання за ним права власності за набувальною давністю на квартиру, що належала ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Керуючись ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_3 право власності за набувальною давністю на квартиру №89, що знаходиться в будинку №33-б по вул. Л.Толстого в м. Ніжині Чернігівської області, що належала ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Повний текст рішення виготовлено 12.12.2016 року