Справа № 534/2703/15-ц
Провадження № 2/534/55/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Комсомольської міської ради про визнання права на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання за нею права на приватизацію житлового приміщення та зобовязання відповідача вчинити дії по приватизації житла кімнати в гуртожитку, в якому проживає з 1995 року. Змінивши з відкриттям провадження у справі предмет позову, доповнивши його вимогою про скасування розпорядження органу приватизації (а.с. 25), позовні вимоги обґрунтовує посиланням на порушення відповідачем вимог ст.8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», всупереч вимогам якої відповідач відмовляє їй в приватизації житла.

В судовому засіданні заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала повністю з підстав, викладених в заяві.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, викладених в письмовому запереченні на позов (а.с. 31,32). Рішення про відмову в приватизації житла вважає обґрунтованим через ненадання позивачем даних з попередніх місць проживання щодо невикористання нею житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Визначаючи юрисдикційність згаданого спору, суд наголошує про наступне:

У відповідності до розяснень, що містяться в п. 24 Постанови Пленуму ВССУ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов'язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 року № 500-VI "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків") тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб'єкта владних повноважень.

Отже, вирішуючи цивільний спір по суті заявлених позивачем вимог, заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів:

Судом встановлено, що позивач значиться зареєстрованою та постійно проживає в гуртожитку по вул. Портовій, 1 в кім. № 715 з 11 вересня 1995 року (а.с. 5). Розпорядженням органу приватизації державного житлового фонду Комсомольської міської ради № 15-в від 03 березня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо приватизації житлового приміщення в гуртожитку, яке вона займає, було відмовлено в звязку з відсутністю документа, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації житлового фонду (а.с. 6).

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається саме на безпідставність прийнятого органом приватизації рішення про відмову, оскільки представлені нею довідки, зокрема довідка Голосіївського районного ВК у м. Києві (а.с. 47-48), згідно з якою колишній чоловік ОСОБА_1 п/п-к у запасі ОСОБА_4 служив в ЗС з 06.08.1979 року до 05.04.2001 року, в т.ч. з 03.09.1990 року до 22.06.1993 року був слухачем Військового факультету при Московському фінансовому інституті і в його особовій справі значиться дружина позивач у справі та син ОСОБА_5, довідкою Келебердянської сільської ради (а.с. 10), в якій в.п. сільського голови посвідчує ту обставину, що починаючи з 05 травня 1995 року і до 12 жовтня 1995 року місце проживання ОСОБА_1 згідно із даними по господарської книги було зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та довідкою АТ «Державний ОСОБА_6 України», згідно з якою в списках на приватизацію станом на 06.02.2015 року вона разом із сином значиться за адресою: АДРЕСА_1, житловий чек не використала (а.с. 13).

Натомість, порядок приватизації квартир визначений Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затв. Наказом Міністерства ЖКХ України № 396 від 16.12.09 року. Згідно із п.п. 17,18 Положення, які визначають перелік документів, що мають бути обовязково подані громадянами до органу приватизації, одним з таких документів, є документ, що підтверджує невикористання особою житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Відповідно до п.20 Положення, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду

Вирішуючи справу відповідно до спрямованості завдання цивільного судочинства та специфіки предмету судового розгляду, з огляду на критерії, зазначені в ст.ст.1,2 ЦПК України, суд виходить з наступного:

Завдання цивільного судочинства полягає в гарантуванні справедливого вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних, юридичних осіб та інтересів держави.

В контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України.

Разом з тим, захист порушеного права у спосіб, як його вимагає позивач, суперечить принципу законності здійснення цивільного судочинства, як він передбачений ст. 2 ЦПК України, згідно із якою суд розглядає і вирішує справи відповідно до Конституції та законів України.

Враховуючи положення ст. 8 ЗУ Про приватизацію державного житлового фонду, та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, що регулюють організацію проведення приватизації та оформлення права власності, зокрема з визначенням механізму оформлення та складу документів з приватизації житлового фонду громадянами України, які мешкають в багатоквартирних і одноквартирних будинках та гуртожитках, що належать до комунальної власності територіальних громад, згідно з якими передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону, на підставі документів, що мають бути обовязково подані громадянами до органу приватизації, одним з яких є документ, що підтверджує невикористання особою житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, суд вважає, що відмовляючи ОСОБА_1 у наданні дозволу на приватизацію житла з причини ненадання нею документа, що має бути поданим обовязково а саме, даних з попередніх місць проживання щодо невикористання нею житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, орган приватизації діяв у відповідності із визначеним правовим механізмом, з огляду на що вимога позивача в цій частині заявлених позовних вимог задоволенню не підлягає.

Не є такою, що ґрунтується на вимогах Закону також вимога позивача щодо зобовязання Комсомольської міської ради вчинити дії по передачі їй у власність /приватизації/ кімнати в гуртожитку за відсутності відповідної довідки з попередніх місць проживання (зокрема протягом періоду з 01.07.1992 року до 13.01.1994 року ) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду, обовязковість якої передбачена Положенням, а відтак, не може бути задоволена судом в такій редакції через очевидність порушення /за умови задоволення вимог/ регламентованої Законом процедури прийняття рішень про передачу житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_7

Згідно з оригіналом :

Суддя: Т.В. Окунь