СОЛОМ`янський районний суд міста києва
у х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: судді Кицюк В.С.

за участю секретаря Піддубняк І.О.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою стягувача ОСОБА_1, заінтересовані особи державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій Оксана Вікторівна, боржник ДП «УКРЕКО-ОЙЛ», про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року заявник звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, в якій просив суд скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 10 листопада 2015 року, винесену державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій О.В. (далі - ВДВС), зобов`язати останню поновити його на посаді в ДП «УКРЕКО-ОЙЛ» та виключно в присутності заявника проконтролювати, чи дійсно останній допущений до робочого місця, щоб видали пропуск заявникові для безперешкодного доступу до підприємства, також проконтролювати внесення необхідних записів в трудову книжку та видачу картки на отримання заробітної плати, лише після цього скласти відповідний акт та вже потім винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

В судовому засіданні заявник обґрунтовував свою позицію тим, що згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва боржника зобов`язано поновити його на роботі на посаді першого заступника генерального директора, окремо в рішенні суду зазначено, що воно підлягає негайному виконанню. Проте, такого «негайного» виконання не сталося, відповідний наказ боржником винесено лише в жовтні 2015 року.

Незважаючи на те, що на підставі отриманої копії такого наказу ВДВС винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, заявник вважає, що рішення суду про поновлення його на роботі фактично не виконано, він не допущений до робочого місця, не отримує заробітну плату, тому і просить задовольнити свою заяву (а.с.2-3)

На питання суду чи звертався заявник до суду із позовами чи заявами про стягнення із боржника в порядку ст.236 КЗпП України середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на роботі, відповів, що ні, оскільки вважає для себе «принциповим» питання виключно зобов`язання боржника вчинити ті дії, про які він зазначає в резолютивній частині своєї скарги в порядку ст.383 ЦПК України через державного виконавця, також яким нормативно-правовим актом покладено обов`язок на державного виконавця вчинити їх (ці дії у відношенні боржника), відповіді не надав.

Боржник на адресу суду направив заперечення із додатками, в яких посилаючись на норми діючого законодавства зазначив, що відповідний наказ про поновлення на роботі винесено, копія надана суду, відтак і вважається, що рішення суду виконано, підстав не закривати виконавче провадження немає (а.с.19)

ВДВС свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.18, 29)

Судом в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України роз`яснювалося заявнику про можливість звернутися до суду із клопотанням про витребування доказів, в тому числі відповідних матеріалів виконавчого провадження, проте останній зазначив, що таких клопотань не має, відтак суд вирішує справу виходячи з принципу диспозитивності на підставі наявних доказів.

Заслухавши заявника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2015 року позов ОСОБА_1 до ДП «УКРЕКО-ОЙЛ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, задоволений частково, визнано незаконним наказ ДП «УКРЕКО-ОЙЛ» від 31.12.2014 №40 про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника генерального директора підприємства, та поновлено останнього на цій посаді з 31.12.2014. Окремо судом зазначено, що рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню (а.с.30)

В той ж час, сторонами не заперечується, що добровільно боржником зазначене рішення виконано не було, що змусило заявника звертатися із відповідною заявою до виконавчої служби, в подальшому було відкрито виконавче провадження ВП №48317616 (а.с.5)

З матеріалів справи вбачається, що 19.10.2015 ДП «УКРЕКО-ОЙЛ» видало наказ №87 про поновлення заявника на посаді першого заступника генерального директора підприємства з 31.12.2014 на підставі вищезазначеного рішення суду (а.с.21)

10.11.2015 ВДВС винесена постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №48317616, в мотивувальній частині останньої зазначено, що рішення суду про поновлення заявника на роботі виконано фактично згідно виконавчого документа (а.с.5)

Так, відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавчу службу» примусове виконання рішень покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Частиною 1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.30 Закону України «Про виконавче провадження» негайному виконанню підлягають рішення про поновлення на роботі. В такому випадку державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документа і невідкладно розпочинає його примусове виконання (частина 4 даної статті)

Згідно п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, Пленум Верховного Суду України в п.34 постанови від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 1 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою для судів під час ухваленні ними рішень при застосуванні аналогічних норм права.

Аналіз наведених судом положень та встановлених обставин справі, дозволяє зробити висновок про те, що державний виконань дотримався вимог закону та діяв в межах своєї компетенції.

В даному випадку, покладення на ВДВС будь-яких інших зобов`язань, як то, особистий контроль з боку державного виконавця за тим, чи допущений фізично заявник до свого робочого місця, чи видано йому пропуск, чи внесено відповідні відомості в трудову книжку, чи видано банківську картку для нарахування заробітної плати, не входить в компетенцію державного виконавця, відтак ці доводи не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства.

Згідно ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Окремо суд звертає увагу заявника на наступному. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ України в своєму листі від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» акцентує на тому, що відповідно до положень ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд, зокрема, визнає оскаржуване рішення незаконним та зобов`язує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення, а не скасовує сам ті чи інші рішення ВДВС, як формулює свої вимоги заявник.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 383-389 ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги стягувача ОСОБА_1, заінтересовані особи державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м. Києві Пішковцій Оксана Вікторівна, боржник ДП «УКРЕКО-ОЙЛ», про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через Солом`янський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Суддя В.С. Кицюк