Номер провадження: 22-ц/785/899/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса клопотання представника осіб, які подають апеляційну скаргу ОСОБА_2 про призначення судової земельно-технічної експертизи у цивільній справі №22ц/785/899/16,

встановила:

У серпні 2007 року позивачі звернулись до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 гривень на кожного.

В процесі розгляду справи позивачі подали уточнену позовну заяву, в якій просили зобовязати ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» усунути перешкоди у володінні та користування нежитловими будівлями, визнати за ними право власності на земельні ділянки, а також зобовязати зареєструвати та видати державні акти про право власності на земельні ділянки.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2007 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16.01.2008 року, задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_38, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, та за зазначеними особами визнано право власності на земельні ділянки, розташовані по Французькому бульвару, 54 у м. Одесі.

28.05.2009 року апеляційний суд м. Києва своєю ухвалою задовольнив скаргу прокуратури м. Києва та скасував рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2007 року, справа направлена на новий розгляд до того ж суду.

06.11.2009 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва справа передана на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.

25.10.2010 року позов був залишений без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.02.2012 року, ухвала суду першої інстанції була скасована.

В ході розгляду справи до суду звернулась третя особа, яка заявляє самостійні вимоги - Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_46 - 7» з позовними вимогами щодо визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресами: м. Одеса, Французький бульвар 54/2, м. Одеса, Французький бульвар 54/8, м. Одеса, Французький бульвар 54/7, м. Одеса, Французький бульвар 54/4.

Також, звернулась третя особа, яка заявляє самостійні вимоги - Товариство з обмеженою відповідальністю «Територія чудового відпочинку» з позовними вимогами щодо визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресами: м. Одеса, Французький бульвар 54/8, м. Одеса, Французький бульвар 54/10.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Югзембуд1» звернулось як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги з позовними вимогами щодо визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресами: м. Одеса, Французький бульвар 54/5, м. Одеса, Французький бульвар 54/6, м. Одеса, Французький бульвар 54/10, м. Одеса, Французький бульвар 54/8.

ОСОБА_47 звернулась як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги з позовними вимогами щодо визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресами: м. Одеса, Французький бульвар 54/4, м. Одеса, Французький бульвар 54/3.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Югберег» звернулось як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги з позовними вимогами щодо визнання права власності на земельні ділянки, що розташовані за адресами: м. Одеса, Французький бульвар 54/5, м. Одеса, Французький бульвар 54/8, м. Одеса, Французький бульвар 54/15.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 12.09.2013 року були прийняти до спільного розгляду позовні заяви третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги.

При новому розгляді справи позивачами була уточнена позовна заява, де остаточно вони просять суд зобовязати ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» усунути перешкоди у володінні та користуванні позивачами нежилими будівлями, які належать їм на праві власності, визнати за ними право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд та зобовязати Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції зареєструвати за позивачами право власності на зазначені земельні ділянки.

При цьому позивачі посилаються на те, що ними було придбано нерухоме майно, яке розташовано за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54, яке раніше належало ЗАТ «Санаторій «Україна». Після проведення корпоратизації санаторію «Україна» у закрите акціонерне товариство «Укрпрофоздоровниця», а далі до ЗАТ «Санаторій «Україна», вже не використовувалось для надання лікувальних та оздоровчих послуг населенню, і у 2000 році вибуло з власності ЗАТ у власність різних юридичних осіб приватного права.

Земельні ділянки, на яких було розташоване майно санаторію згідно зі ст. 2 ЗКУ у редакції 1990 року, перейшли у землі запасу та частина цих ділянок рішеннями Одеської міської ради у 2001 році була передана безкоштовно у власність фізичним особам для будівництва та обслуговування жилих будинків і господарських споруд, в звязку з тим, що на цій території вже не існує діючих обєктів санаторію, а залишилися будівлі, які не могли вже використовуватись за їх функціональним призначенням.

Станом на момент укладення договорів купівлі-продажу позивачами приміщень та споруд діяла редакція статті 377 ЦК України, яка встановлювала, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Вказана редакція ЦК України діяла до 2009 року, коли до неї Законом України від 05.11.2009 року № 1702-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю», було внесено зміни.

Таким чином, на момент оформлення за позивачами права власності на земельні ділянки діяли норми Цивільного та Земельного кодексів України, згідно із якими до нового власника приміщення чи споруди у власність переходила і земля, на якій така нерухомість розміщена, та земля, необхідна для обслуговування такої нерухомості.

На підставі вказаних норм права за зазначеними вище особами рішенням Печерського районного суду м.Києва від 07.09.2007 року було визнано право власності на відповідні земельні ділянки, а в подальшому таке право було оформлено документами.

28.05.2009 року апеляційний суд м.Києва за апеляційною скаргою прокурора м.Києва на вищевказане рішення Печерського районного суду виніс ухвалу від 28.05.2009 року про скасування рішення Печерського районного суду м.Києва від 07.09.2007 року та про направлення справи на новий розгляд до того ж суду у іншому складі суддів.

Таким чином, позивачі вважають, що фактично набули у власність земельні ділянки, на яких була розміщена придбана ними нерухомість та які були необхідні для обслуговування такої нерухомості, виходячи із норм закону, який діяв на момент придбання нерухомого майна та оформлення прав на землю. Саме рішення Печерського районного суду м. Києва дозволило формалізувати відповідні речові права зазначених фізичних осіб та забезпечити можливість таких осіб розпоряджатись своєю власністю.

Позивачі вважають, що були протиправно позбавлені Одеською міською радою можливості отримати у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та споруд під обєктами нерухомого майна, що належали їм на праві власності, що в подальшому призвело до порушень прав позивачів з боку ЗАТ «Укрпрофоздорониця».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2015 року у задоволені позовних вимог позивачів та третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представники ползивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_48 подали апеляційні скарги, в яких з посиланням на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заявлені позивачами позовні вимоги.

В ході розгляду справи в апеляційній інстанції представник осіб, які подають апеляційну скаргу ОСОБА_2 заявила клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставити питання про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди; визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об'єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації згідно наданого переліку.

Представники позивачів не заперечували проти задоволення заявленого клопотання.

Представник прокуратури Одеської області заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, мотивуючи це тим, що клопотання про призначення судової експертизи повинно було бути вирішено під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Заслухавши думку сторін, колегія суддів вважає, що клопотання необхідно задовольнити з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 2 цієї правової норми дослідження судом апеляційної інстанції нових доказів обумовлено неможливістю їх подання до суду першої інстанції з поважних причин, неправомірною відмовою суду у дослідженні доказів або їх дослідженні з порушенням встановленого порядку.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Способами забезпечення судом доказів є призначення експертизи.

Таким чином необхідність забезпечення судом доказів обумовлена відсутністю з об'єктивних причин у сторони можливості надати потрібні для розгляду справи докази.

Відповідно до ст.143 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із п. 18-1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з'ясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження. Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Відповідно до п. 6.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Рекомендації), основними завданнями земельно-технічної експертизи, зокрема є: визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об'єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації.

Відповідно до п. 6.1.2 та п. 6.1.3. Рекомендацій, питання земельно-технічної експертизи вирішуються за наявності відповідної правовстановлювальної та технічної документації, зокрема результатів виконання топографо-геодезичних робіт, які проводяться відповідними фахівцями з використанням відповідного обладнання та бази даних. Для вирішення питань земельно-технічної експертизи експерту необхідно надати оригінали або завірені якісні копії відповідної правовстановлювальної та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку. У разі неможливості експертом самостійно виконати топографо-геодезичні роботи результати таких робіт повинні бути надані на дослідження органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Предметом даної справи є визнання права власності на земельні ділянки, розташовані під обєктами нерухомості, які належать позивачам на підставі права власності. Крім того, до матеріалів справи долучені матеріали технічної документації із землеустрою на усі земельні ділянки, які є предметом спору.

Згідно матеріалів справи, під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачі зверталися з клопотанням про проведення судової земельно-технічної експертизи та ухвалою суду від 12.09.2013 року (т.7 а.с.218-242) зазначена експертиза була призначена, однак у звязку з відсутністю документів, необхідних для її проведення, ухвала від 12.09.2013 року була повернута без виконання (т.8, а.с.1-2).

Документи, необхідні для проведення експертизи, були витребувані та приєднані до матеріалів справи, однак суд першої інстанції після цього не вирішив питання щодо проведення експертизи, хоча необхідні документи були у розпорядженні суду.

Враховуючи вищенаведене, з метою повного та всебічного розгляду справи, необхідно призначити судову земельно-технічну експертизу, оскільки для з'ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання у галузі науки.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібен значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст. 3, 143, 144, 168, п.5 ст.202, 303 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Клопотання представника осіб, які подають апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Призначити у справі судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_6, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/3 окремої будівлі цілісного майнового комплексу за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/2 загальною площею 550,9 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

2.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_6 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/3 окремої будівлі цілісного майнового комплексу за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/2 загальною площею 550,9 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_6?

3.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_14, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/8 нежилої будівлі - одноповерхової будівлі їдальні № 1 літера «Ф» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/15 загальною площею 1533,5 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

4.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_14 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/8 нежилої будівлі - одноповерхової будівлі їдальні № 1 літера «Ф» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/15 загальною площею 1533,5 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_14?

5.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_15, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/8 нежилої будівлі - одноповерхової будівлі їдальні № 1 літера «Ф» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/15 загальною площею 1533,5 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

6.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_15 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/8 нежилої будівлі - одноповерхової будівлі їдальні № 1 літера «Ф» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/15 загальною площею 1533,5 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_15?

7.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_16, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/8 нежилої будівлі - одноповерхової будівлі їдальні № 1 літера «Ф» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/15 загальною площею 1533,5 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

8.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_16 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/8 нежилої будівлі - одноповерхової будівлі їдальні № 1 літера «Ф» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/15 загальною площею 1533,5 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_16?

9.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_18, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/5 нежилої будівлі - двоповерхової будівлі спального корпусу № 10 літера «З» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/8 загальною площею 628,6 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

10.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_18 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/5 нежилої будівлі - двоповерхової будівлі спального корпусу № 10 літера «З» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/8 загальною площею 628,6 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_18?

11.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_28, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/5 нежилої будівлі - двоповерхової будівлі спального корпусу № 10 літера «З» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/8 загальною площею 628,6 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

12.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_28 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/5 нежилої будівлі - двоповерхової будівлі спального корпусу № 10 літера «З» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/8 загальною площею 628,6 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_28?

13.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_20, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/4 будівлі спального корпусу № 1 літера «Г» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/4 загальною площею 550,9 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

14.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_20 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/4 будівлі спального корпусу № 1 літера «Г» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/4 загальною площею 550,9 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_20?

15.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_24, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/6 окремої нежилої будівлі цілісного майнового комплексу, літера «Л», кінотеатр, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/10 загальною площею 1674,3 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

16.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_24 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/6 окремої нежилої будівлі цілісного майнового комплексу, літера «Л», кінотеатр, за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/10 загальною площею 1674,3 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_24?

17.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_21, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/4 будівлі спального корпусу № 1 літера «Г» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/4 загальною площею 550,9 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

18.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_21 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/4 будівлі спального корпусу № 1 літера «Г» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/4 загальною площею 550,9 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_21?

19.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_43, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/5 будівлі спального корпусу № 7 літера «Е» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/6 загальною площею 644,5 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

20.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_43 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/5 будівлі спального корпусу № 7 літера «Е» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/6 загальною площею 644,5 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_43?

21.Яка площа земельної ділянки повинна була, відповідно до чинної на момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна редакції Цивільного кодексу України, перейти у власність ОСОБА_41, як особи, що придбала нерухоме майно (а саме 1/5 будівлі спального корпусу № 7 літера «Е» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/6 загальною площею 644,5 кв.м.), як ділянка, що складалась із частини земельної ділянки, зайнятої цим нерухомим майном, та частини земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування вказаного нерухомого майна?

22.Чи не свідчить реальна можливість використання земельної ділянки, зазначеної у виданому на ім'я ОСОБА_41 державному акті на право власності на землю, саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування нерухомого майна (1/5 будівлі спального корпусу № 7 літера «Е» за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 54/6 загальною площею 644,5 кв.м.), який існував до їх відчуження на користь ОСОБА_41 Миколайовича?Проведення експертизи доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд.21).

Попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Надати експертам для проведення експертизи матеріали цивільної справи №22ц/785/899/16.

Оплату за проведення експертизи у відповідності до ч.1 ст.86 ЦПК України покласти на сторону, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи.

Відповідно до ст.146 ЦПК України попередити сторони, що у разі ухилення осіб від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, суд, залежно від того, хто ухиляється, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в частині зупинення провадження шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала суду виконується негайно, в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді О.Г.Журавльов

ОСОБА_49