Справа №637/1023/16
РІШЕННЯ

Іменем України

5 грудня 2016 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого - Тордія Е.Н.

за участю секретаря - Поступного С.І.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні с.м.т.Шевченкове Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 22 вересня 2016 року звернулась до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності на будинок, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивач, який діє на підставі довіреності просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить будинок АДРЕСА_1, що належав померлій на праві приватної власності, та земельної ділянки розміром 6.2154 га (ділянка НОМЕР_1) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , розташованої на території Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області. За своє життя ОСОБА_3 склала заповіт, за яким все своє майно заповідала позивачу по справі ОСОБА_2, заповіт посвідчений 7 лютого 2002 року та відповідно зареєстрований. З метою отримання спадщини на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 позивач звернулася до нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2005 року, на земельну ділянку, грошові вклади, та на майновий пай в пайовому фонді КСП «Новомиколаївське». Будинок в якому проживала померла і який також входив до складу спадкового майна нею не був оформленим, в зв'язку з відсутністю свідоцтва на право власності, так як даний будинок був збудований в середині п'ятидесятих роках, і натой час його реєстація проводилася по погосподарській книзі.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у вигляді зазначеного житлового будинку, який належав померлій ОСОБА_3, на праві приватної власності, вона звернулася до Шевченківської держнотконтори, але отримала відмову в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, та позивачу було запропоновано звернутися до суду для вирішення цього питання.

Враховуючи викладене просить суд визнати за нею право власності, на спадкове майно , будинок за АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за заповітом.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав до суду заява про розгляд справи у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підляга є задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Зі змісту довідки №377/02-30 Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області від 15 вересня 2016 року вбачається, що ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, яка значилася зареєстрованою та мешкала в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1, згідно запису в погосподарській книзі за 2001-2005 роки, особовий рахунок №261. Дана АДРЕСА_1 згідно рішення сільської ради була перейменована на АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть ( серія НОМЕР_2, виданого віддідлом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ Харківської області від 22 лютого 2005 року), ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Згідно заповіту від 7 лютого 2002 року, завіреному секретарем Новомиколаївської ссільської ради Шевченківського району Харківської області та зареєстрованого за № 6 , все своє майно ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_2.

25 червня 2005 року позивач прийняла спадщину на земельну ділянку після смерті ОСОБА_3, та отримала свідоцтво про право на спадщину.

З відповіді №4/2/02-14 Шевченківської нотаріальної контори від 6 вересня 2016 року вбачається, що позивачу відмовлено в отриманні свідоцтва про право власності на спадкове майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме - на житловий будинок, який належав на праві приватної власності ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до відповіді №236/01-08 Печенізьської державної нотаріальної контори від 27 жовтня 2016 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 Шевченківською держнотконторою було заведено спадкову справу №120/2005, цю справу було заведено на підставі заяви поданої донькою ОСОБА_2. Заяв від інших спадкоємців не надходило, також зареєстрований заповіт, який залишила ОСОБА_3 від 07 лютого 2002 року за р.№6 посвідчений Новомиколаївською сільською радою Шевченківського району Харківської області. ОСОБА_2 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: земельну ділянку, грошові внески та на майнвий пай пайового фонду КСП «Новомиколаївське».

Позивачем виготовлена технічна документація на житловий будинок АДРЕСА_1, яка зареєстрована в КП «Шевченківське БТІ» Харківської області 16 червня 2016 року.

Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, пояснили, що ___________________

Відповідно до п. 4.15 Наказу Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5 зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вказано, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-1V, однією із підстав державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення судів, що набрали законної сили, оскільки визнання права власності на нерухоме майно є прерогативою суду.

Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України, який вступив у дію 01 січня 2004 року.

Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Статтєю 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємиців).

За положеннями ст. 1217 Цивільного кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилася внаслідок його смерті.

Частинами 1,2 ст. 1223 Цивільного кодексу України,передбачено ,що право на спадкування мають особи , визначені у заповіті.

Оцінівши надані докази у їх сукупності, та надавши їм належну правову оцінку, а також враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, визнання за нею права власності не порушає нічиїх інтересів, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 16, 1216, 1217,1218, 1261, 1223, 1268, 1272, 1296 Цивільного кодексу Укараїни,ст. 41, 55 Констуція України , суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Новомиколаївської сільської ради Шевченківського району Харківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ