Справа № 752/8792/14-ц
Провадження № 2/752/640/16
У Х В А Л А

Іменем України

30.05.2016 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.,

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ-Трейд», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в Голосіївський районний суд з позовом до ТОВ «ОСТ-Трейд», ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за рамковою угодою FW106.579 від 30.11.2012 р., відповідно до якої Банк зобов»язався здійснювати кредитування ТОВ «ОСТ-Трейд» в межах лімітів кредитування 1600000 гривень, а ОСОБА_1 виступив поручителем за зобов»язаннями Товариства на підставі договору поруки № FIL.23817-ДП1 від 30.11.2012 р.

Представником відповідача - ТОВ «ОСТ-Трейд» в ході розгляду справи було поставлено питання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «ОСТ-Трейд», оскільки зазначений спір повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «ОСТ-Трейд» підлягає закриттю з наступних підстав.

Відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 2), вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі у справі за № 6-2307цс15 і в силу положень ст.360-7 ЦПК України повинна враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - ТОВ «ОСТ-Трейд», яке є позичальником за кредитним договором.

Між Банком та ТОВ «ОСТ-Трейд» були укладені договори, що пов»язані з їх господарською діяльністю.

Правовідносини, що виникли між ПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «ОСТ-Трейд» з приводу виконання зобов»язань за рамковою угодою FW106.579 від 30.11.2012 р. є самостійним предметом і можуть розглядатись окремо від вимог до відповідача ОСОБА_1

В силу ст.12 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, підвідомчі господарським судам.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «ОСТ-Трейд», оскільки зазначені вимоги повинні розглядатись в порядку господарського судочинства, в зв»язку з чим клопотання представника відповідача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 205, 206 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ-Трейд», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТ-Трейд» закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя