Єдиний унікальний номер 226/2652/15-ц Номер провадження 22-ц/775/2100/2016
Головуючий в 1 інстанції Рудько Ж.Є.
Доповідач Папоян В.В.
Єдиний унікальний номер 226/2652/15-ц
Номер провадження 22-ц/775/2100/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Папоян В.В.

суддів Гапонова А.В., Кішкіної І.В.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 07 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 01 вересня 2009 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Наказом від 26 січня 2015 року № 10к її було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України. Проте при звільненні відповідач не провів з нею повного розрахунку. Відповідно до розрахункового листа розмір заборгованості із заробітної плати становить 2 339,20 грн. Просила стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 07 вересня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Донецький експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України» заборгованість із заробітної плати в сумі 2309,30 грн. та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 27 січня 2015 року до 07 вересня 2015 року в сумі 61223,68 грн., а всього 63532,98 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні цих позовних вимог. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що при постановленні рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема судом не в повному обсязі були з'ясовані обставини справи, не враховано їх доводи щодо відсутності їх вини у затримки розрахунку з вивільненим працівником, тому вважають, що підстав для застосування ст.. 117 КЗпП України не має.

Особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини. Відповідачем рішення суду оскаржується лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення частковому скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 309 ч.1 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував у трудових правовідносинах з ДП «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» з 01.09.2006 року по 26.01.2015 року, працюючи останні роки на посаді провідного інженеру санітарної лабораторії начальника господарчого відділу, була звільнена за ст. 36 п. 6 КЗпП України у зв'язку з відмовою від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, що підтверджується записами з трудової книжки позивача.

Згідно довідки від 28.08.2015 року, наданої відповідачем, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 станом на 27.08.2015 року становить 2309 грн. 30 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені, суд першої інстанції виходив з наявності вини підприємства у несвоєчасній виплаті заробітної плати.

Проте повністю погодитись в такими висновками апеляційного суду не можна виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз'яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Отже, підставою відповідальності власника (підприємства) відповідно до зазначеної норми закону є склад правопорушення, який включає два юридичних факти - порушення роботодавцем строків розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП) та його вина.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач посилався на наявність обставин непереборної сили і зазначав, що ними не було своєчасно проведено розрахунок зі звільненим працівником внаслідок проведення на території Донецькій області АТО та на підтвердження цих обставин надав висновок Торгово-промислової палати України від 23 жовтня 2014 року № 1099 яким засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції).

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Зазначений правовий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року № 6-364цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Висновком Торгово-промислової палати України від 23 жовтня 2014 року № 1099 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку із цим антитерористичної операції) з 20 серпня 2014 року для ДП ««Донецький експертно-технічний центр Держгірпромнагляду», правонаступником якого є відповідач, при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні норм законодавчих актів України, які стосуються продовження граничних строків та подання податкової декларації.

Проте суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені, на вказані норми уваги не звернув, та не врахував фактичні обставини справи і дійшов помилкового висновку про те, що затримка виплати позивачеві належних їй при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, відбулася з вини відповідача, та неправильно застосувавши норму статті 117 цього Кодексу.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку підлягає скачуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 07 вересня 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з державного підприємства «Донецький експертно-технічний центр Держпраці» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

головуючого судді В.В. Папоян

судді А.В. Гапонов

І.В. Кішкіна