АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1870/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 23 Льон О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівКорнієнко Н.В., Ювшина В.І.
секретарКолесник Я.В., Гаджієва Ю.В.

за участю:

позивача ОСОБА_7

представників позивача ОСОБА_8, ОСОБА_9

представника відповідачів ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_11 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про розірвання договору і стягнення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_13 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_14, орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради про розірвання договору найму ( оренди) житлового приміщення з правом викупу, стягнення заборгованості по орендній платі та про виселення з квартири без надання іншого житла, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 звернулась в Канівський міськрайонний суд з позовом до ОСОБА_11, ОСОБА_12 про розірвання договору та стягнення коштів. Позов мотивувала тим, що 26.07.2013 року ОСОБА_7, як наймач (орендар) та ОСОБА_11, як наймодавець (орендодавець) уклали письмовий договір найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу.

За умовами даного договору наймодавець надає наймачеві в оренду належну йому на праві власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, яка є двокімнатною квартирою загальною площею 56,6 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м.; оціночна вартість квартири згідно оцінки ПП «Інформаційно-консультаційний центр» складає 119910 грн.; право власності орендодавця на квартиру підтверджується свідоцтвом про право власності, технічним паспортом; наймач використовує орендоване майно протягом усього строку оренди для проживання; за п.1.6 після закінчення строку оренди або в інший погоджений сторонами строк наймач має право викупити в орендодавця найману квартиру за ціною 260800 грн., що еквівалентно 32000 $ (доларів США); відмова орендодавця від укладання договору купівлі-продажу квартири з наймачем не допускається; даний договір укладений строком на 1 рік 5 місяців і набуває чинності з моменту його укладення; орендна плата, фактично виплачена наймачем входить у суму угоди, зазначену в п.1.6; після закінчення терміну дії даного договору сторони зобов'язалися визначитися на вибір однієї з трьох можливостей, передбачених у цьому пункті: укласти договір на умовах передбачених у п.1.6 або інший договір відчуження квартири на користь орендаря.

Згідно п.6.1 умов договору позивачем ОСОБА_7 була внесена передоплата за подальше придбання квартири в сумі 18 тис. доларів США, що на той час було еквівалентно 146700 грн.

Зі змісту вказаного договору після його підписання сторонами вбачається, що на виконання умов договору в рахунок придбання квартири позивачем були сплачені кошти в період з серпня 2013 року до вересня 2014 року в сумі 5800 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 24.11.2015 року (за 1 долар США - 23,94 грн.) 138852 грн. З урахуванням сплачених під час підписання договору 18 тис. доларів США, що на той час еквівалентно 146700 грн. та сплачених під час виконання договору коштів в рахунок придбання квартири в сумі 5800 дол. США, що еквівалентно на даний час 138852 грн., всього на загальну суму відповідач ОСОБА_11 отримав 285552 грн., що з надлишком відповідає вимогам пункту 1.6 вказаного договору, в якому встановлена ціна квартири в розмірі 260800 грн. На думку позивача зі сторони ОСОБА_7 умови договору виконані в гривневому еквіваленті в повному обсязі. По закінченню зазначеного строку договору найму відповідач ОСОБА_11 не уклав зі ОСОБА_7 договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 в нотаріальній формі, чим істотно порушив умови договору від 26.07.2013 року та не повернув йому суми коштів в доларах, які отримав в рахунок придбання квартири, ухиляється від її повернення й до цього часу, на неодноразові звернення відмовляє. Позивач вважає, що отримані відповідачами кошти для придбання квартири є безпідставно набутими і підлягають поверненню позивачу, оскільки ОСОБА_7 не набув права власності на квартиру, для нього ця сума є значною, і невиконання відповідачем своїх зобов'язань позбавило права на придбане житло, що ставить його сім'ю у вкрай складне матеріальне становище.

Позивач просив суд розірвати договір найму (оренди) житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з правом викупу, укладений 26.07.2013 року між ОСОБА_7, як наймачем (орендарем) та ОСОБА_11, як наймодавцем (орендодавцем) та стягнути з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 в солідарному порядку на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 570010 грн., а також судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору в сумі 6251,32 грн., на оплату правової допомоги в сумі 7992,40 грн.

До початку судового розгляду по суті ОСОБА_11 подав зустрічний позов до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_13 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_14, орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради про розірвання договору найму ( оренди) житлового приміщення з правом викупу від 26.07.2013 року, стягнення заборгованості по орендній платі та виселення з квартири без надання іншого житла. Зустрічний позов мотивує тим, що 26.07.2013 року між ним та ОСОБА_7 укладено договір оренди квартири, на виконання якого він передав квартиру АДРЕСА_2, де визначили орендну плату з 01.08.2013 року по 31.12.2013 року в розмірі по 3445 грн. на місяць (300 $ + 1000 грн.), з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року - по 8490 грн. (1042 $). На самому договорі оренди квартири вбачаються підписи його колишньої дружини ОСОБА_12 про отримання грошових коштів на виконання договору, які були передані йому. З вказаних сум вбачається заборгованість за оренду квартири, оскільки плата за листопад та грудень місяці 2013 року за договором складала 300 $ +1000 гривень, а з письмових доказів видно, що ОСОБА_12 отримала лише 300 $, тобто недоплата користувачем по договору склала за листопад та грудень 2013 року - 2000 грн.; в січні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 1000$ і недоплата склала - 342,17 грн. (42$); в лютому 2014 року відповідач взагалі не сплатив орендну плату і недоплата склала 8490 грн. (еквівалентно 1042$); в березні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 900$ і недоплата склала - 1156,87 (142$); в квітні 2014 року відповідач не сплатив орендну плату і недоплата склала 8490 грн. (еквівалентно 1042$); в травні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 400$ і недоплата склала - 5230,37 гривень (642$); в червні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 500$ і недоплата склала - 4415,67 гривень (542$); в липні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 500$ і недоплата склала 4415,67 гривень (542$); в серпні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 500$ і недоплата склала - 4415,67 гривень (542$); у вересні 2014 року орендна плата складала 8490 грн. (еквівалентно 1042$), проте відповідач сплатив лише 500$ і недоплата склала - 4415,67 гривень (542$); в жовтні 2014 року відповідач не сплатив орендну плату і недоплата склала 8490 гривень (еквівалентно 1042$); в листопаді 2014 року відповідач не сплатив орендну плату і недоплата склала 8490 гривень (еквівалентно 1042$); в грудні 2014 року відповідач не сплатив орендну плату і недоплата склала 8490 грн. (еквівалентно 1042$). Всього за період з 27.07.2013 року по 31.12.2014 року наймач ОСОБА_7 заборгував орендну плату в розмірі 68842,09 гривень (еквівалентно 8204$) та + 2000 гривень. Після додаткових усних переговорів про погашення заборгованості було усно домовлено між сторонами про погашення заборгованості по договору до 30.12.2014 року, про що свідчить додаток до договору від 25.07.2014 року з підписами дружини наймача ОСОБА_8 та ОСОБА_12 Також між ними було домовлено і про додаткову орендну плату в розмірі 1300 гривень за місяць в подальшому, яка не входить до суми сплати за квартиру при її придбанні. Позивач за зустрічним позовом просив суд розірвати договір найму (оренди) житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з правом викупу, укладений 26.07.2013 року між ОСОБА_7, як наймачем (орендарем) та ОСОБА_11, як наймодавцем (орендодавцем), виселити ОСОБА_7 та членів його сім'ї, які проживають разом з ним з квартири АДРЕСА_3 та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 заборгованість за користування квартирою АДРЕСА_4 за період з 27.07.2013 року до 31.12.2014 року в сумі 68842,09 грн. та за період з 01.01.2015 року до 01.12.2015 року в сумі 6500 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою суду від 05.01.2016 року зустрічний позов об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2016 року первісний позов ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 23800 доларів США, що еквівалентно 570010 грн., сплачені як аванс та стягнуто судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5700,10 грн. і по оплаті правової допомоги в сумі 3996,20 грн., а в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_11 задоволено частково.

Виселено ОСОБА_7 та членів його сім'ї, які проживають разом з ним з квартири АДРЕСА_3 та в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу та посилаючись на те, що судом першої інстанції винесено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його змінити, стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 271947 грн., стягнути з ОСОБА_7 на свою користь 52500 грн., стягнути з сторін витрати по сплаті судового збору та оплаті правової допомоги пропорційно до задоволених вимог, зняти арешт з квартири АДРЕСА_3, а решті рішення залишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції, з чим погоджується і колегія суддів виходив з того, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України.

Згідно до ч.1 та ч.3 ст.810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ст.810-1 ЦК України, оренда житла з викупом є особливим видом найму (оренди) житла.

Згідно ч.5 ст.810-1 ЦК України, істотними умовами договору оренди житла з викупом є: 1. найменування сторін; 2. характеристики житла, щодо якого встановлюються відносини оренди з викупом; 3. строк, на який укладається договір; 4. розміри, порядок формування, спосіб, форма і строки внесення орендних платежів та умови їх перегляду; 5. умови дострокового розірвання договору; 6. порядок повернення коштів у разі дострокового розірвання або припинення договору; 7. права та зобов'язання сторін; 8. відповідальність сторін; 9. інші умови, визначені законом.

Відповідно ч.6 ст.810-1 ЦК України, до договору оренди житла з правом викупу застосовуються положення ст.ст.811, 813-820, 823 ч.2ст.825, 826, 1232-1 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.813 ЦК України, сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи.

Відповідно ч.1 ст.816 ЦК України, у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов'язків щодо користування житлом. У таких випадках Законом приписується вказувати в договорі осіб, які будуть проживати разом з наймачем. Зазначені права та обов'язки названих осіб є правами та обов'язками безпосередньо перед наймодавцем. За таких умов права зазначених осіб та відповідні права наймодавця перед особами, що проживають разом з наймачем, можуть захищатись у суді в загальному порядку.

Встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, малолітній ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1 - по 1/4 частині кожному, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2007 року (а.с.55-56).

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2013 року ОСОБА_7, як наймач (орендар) та ОСОБА_11, як наймодавець (орендодавець) підписали письмовий договір найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу (а.с.13-15), в якому сторонами визначено такі істотні умови договору: об'єкт нерухомості, що має бути відчуженим - квартира АДРЕСА_3; ціна договору - сума коштів, за яку має бути продана квартира - 260800 грн.($ 32000) валюта виконання грошового зобов'язання - у гривнях, що еквівалентно $ ( доларам США); строк договору на 1 рік 5 місяців; умови розрахунків за договором, де сторони визначили орендну плату з 01.08.2013 року по 31.12.2013 року в розмірі по 3445 грн. на місяць ($300 доларів + 1000 грн.), з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року по 8490 грн. ($ 1042), особливі умови про передоплату за подальше придбання квартири в сумі 146700 грн., що еквівалентно $ 18 000, а також зобов'язання сторін укласти в обумовлений строк договір купівлі-продажу орендованої квартири.

В той же час, як вбачається з тексту договору, договір не містить чітких відомостей про порядок формування, спосіб, форму внесення орендних платежів та умови їх перегляду; умови дострокового розірвання договору; порядок повернення коштів у разі дострокового розірвання або припинення договору. Крім цього, орендодавець ОСОБА_11 в договорі не вказує всіх власників квартири АДРЕСА_4, яка належить на праві приватної власності йому та ОСОБА_12, ОСОБА_13, малолітній ОСОБА_15 Члени сім'ї орендаря ОСОБА_7 не вказані у договорі оренди квартири, що суттєво обмежує їх права та соціальні гарантії щодо захисту в установленому законом порядку.

За змістом договору від 26.07.2013 року відсутнє волевиявлення сторін про його нотаріальне посвідчення відповідно до вимог ст.811 ЦК України, яка передбачає, що договір оренди житла з викупом підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно до п.п. 4,13 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

На підставі ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з істотних умов.

За вимогою, встановленою у ст.811 ЦК України, договір оренди житла з викупом підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно роз'яснення Міністерства юстиції України від 11.05.2011 року по договору найму (оренди) житлового приміщення зазначено, що договір оренди житла з викупом підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню та обов'язковій державній реєстрації у порядку, визначеному законом. Також передбачено, що при посвідченні згаданих договорів нотаріус, відповідно до п.117 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року №20/5 (z0283-04 ), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 року за №283/8882 (зі змінами), роз'яснює сторонам необхідність їх реєстрації у відповідних органах, про що робиться відмітка в тексті посвідчувального напису. У разі, якщо наймодавцем по договору є фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, нотаріус зобов'язаний надіслати інформацію про посвідчення такого договору податковому органу за основним місцем проживання платника податку - орендодавця за формою та в спосіб, установленими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, недотримання умови обов'язкового нотаріального посвідчення призводить до нікчемності такої угоди.

Ураховуючи, що сторони в порушення вимог ч.2 ст.811 ЦК України не дотримали нотаріальної форми посвідчення договору, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відсутні правові підстави для визнання такої угоди недійсною, оскільки за правилом ч.1 ст.220 ЦК України, недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору робить такий договір нікчемним.

Тому є вірним висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення як первісного позову ОСОБА_7, так і зустрічного позову ОСОБА_11 в частині розірвання нікчемного договору найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу від 26.07.2013 року, який є неукладеним. Договір не може бути розірваний, оскільки ці поняття є взаємовиключні.

Встановлено, що 25.07.2014 року ОСОБА_12 від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_8 від імені ОСОБА_7 був підписаний додаток до договору від 26.07.2013 року, в якому встановлено наявність боргу: за лютий місяць 2014 року в сумі 1042 доларів; березень місяць 2014 року - 142 доларів; квітень місяць 2014 року - 1042 доларів; травень місяць 2014 року - 642 доларів; червень місяць 2014 року - 542 доларів, всього в сумі 3410 доларів, у зв'язку з чим було внесено умову про сплату боргу до 30.12.2014 року та додатково сплатити орендну плату в сумі 3900 грн. за період лютий - червень місяці 2014 року, яка не буде входити до суми оплати за квартиру при її придбанні (а.с.57).

На виконання вказаного договору згідно платіжних доручень, виданих ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.15-18) вбачається, що ОСОБА_8 перерахувала на ім'я ОСОБА_12 грошові кошти: в сумі 1300 грн. від 24.06.2015 року; в сумі 1300 грн. від 22.07.2015 року; в сумі 1300 грн. від 25.08.2015 року; в сумі 3900 грн. від 30.09.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно до ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу квартири.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2012 року № 6-176цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Сторонами в договорі визначено, що сума передоплати за подальше придбання квартири складає 146700 грн., що еквівалентно станом на 26.07.2013 року - 18 тис. доларів США, та передана позивачем ОСОБА_7 відповідачу ОСОБА_11, 26.07.2013 року.

З договору найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу від 26.07.2013 року вбачаються власноручні підписи відповідача ОСОБА_12 про отримання в рахунок договору в період з серпня 2013 року до вересня 2014 року коштів на загальну суму 5800 доларів США, яка в судовому засіданні підтвердила свої підписи та не заперечувала про отримання вказаних коштів саме в доларах США, які передала колишньому чоловікові ОСОБА_11, з яким на той час не перебувала в шлюбі.

Таким чином, з урахуванням змісту письмового договору найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу від 26.07.2013 року та додатку до вказаного договору від 25.07.2014 року, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність факту передачі позивачем ОСОБА_7 відповідачеві ОСОБА_11 грошових коштів в рахунок придбання квартири на загальну суму 23800 (18000 + 5800) доларів США.

Оскільки договір оренди з правом викупу квартири, який за своєю формою та змістом

відповідав би вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, то кошти сплачені ОСОБА_7 відповідачу ОСОБА_11 на загальну суму 23800 доларів США, що станом на 25.11.2015 року складає по курсу НБУ (23,95 грн. за 1 долар США) 570010 грн. - є авансом, тому і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися.

У випадках, коли сторони домовилися укласти договір, але належно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі повертаються в тому ж розмірі, в якому вони видавалися, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України вони є авансом, який повертається в тому ж розмірі, в якому видавався у відповідності до ч.1 ст.1212 ЦК України, як безпідставно набуте майно.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що первісний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_12 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 570010 грн. задоволенню не підлягає, оскільки на момент підписання вказаного договору ОСОБА_12 не перебувала у шлюбі з орендодавцем ОСОБА_11 та не є стороною нікчемного правочину від 26.07.2013 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зустрічний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 в частині стягнення заборгованості за користування квартирою АДРЕСА_4 за період з 27.07.2013 до 31.12.2014 в сумі 68842,09 грн. та за період з 01.01.2015 року до 01.12.2015 року в сумі 6500 грн., не підлягає до задоволення, оскільки як договір найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу від 26.07.2013 року та додаток до договору від 25.07.2014 року є нікчемними в силу того, що при їх укладенні сторонами не було дотримано вимог чинного цивільного законодавства, зокрема, положень ст.811 ЦК України, а тому ці угоди не можуть створювати юридичних наслідків.

Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Ст.361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що зустрічний позов ОСОБА_11 в частині виселення ОСОБА_7 та членів його сім'ї, які проживають разом з ним з квартири АДРЕСА_3 підлягає до задоволення, оскільки у первісного позивача ОСОБА_7 та членів його сім'ї відсутні правові підстави для проживання у АДРЕСА_5, яка належить на праві власності ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, малолітній ОСОБА_15 по 1/4 частині кожному, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2007 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2007, технічним паспортом на квартиру ( а.с. 50-56).

Судом першої інстанції вірно вирішено питання про розподіл судових витрат.

Наведенні в апеляційній скарзі доводи були предметом розгляду і колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, оскільки воно ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_11 необхідно відхилити, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2016 року у даній справі, залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 - відхилити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_7 до ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про розірвання договору і стягнення коштів та зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_13 в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_14, орган опіки та піклування виконавчого комітету Канівської міської ради про розірвання договору найму ( оренди) житлового приміщення з правом викупу, стягнення заборгованості по орендній платі та про виселення з квартири без надання іншого житла - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :