Провадження № 2/161/4350/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 22.12.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено Договір про іпотечний кредит № 2563 про надання кредиту на суму 253 900 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,5% річних з терміном повернення кредиту 21 грудня 2026 року для придбання квартири АДРЕСА_1.

22.12.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 2524.

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_3 є поручителем відповідача ОСОБА_2 та відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник у випадку невиконання ним зобовязань за кредитним договором.

У звязку з невиконанням умов кредитного договору та виникненням при цьому простроченої заборгованості, банк звернувся до суду з позовом про примусове стягнення з відповідачів кредитної заборгованості. Станом на 07 вересня 2016 року сума заборгованості за кредитним договором складає 49 031 грн. 16 коп.

Просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд, позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні просили суд позов задовольнити частково.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення.

Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 22.12.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено Договір про іпотечний кредит № 2563 про надання кредиту на суму 253 900 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,5% річних з терміном повернення кредиту 21 грудня 2026 року для придбання квартири АДРЕСА_1.

22.12.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 2524.

Відповідно до умов договору поруки ОСОБА_3 є поручителем відповідача ОСОБА_2 та відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник у випадку невиконання ним зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідачі належним чином взяті на себе зобовязання по кредитному договору не виконали, в результаті чого станом на 07 вересня 2016 року заборгованість перед банком по простроченій заборгованості за кредитом становить 11 930грн. 62 коп. та прострочена заборгованість за процентами становить 18 254 грн. 81 коп.

Приймаючи до уваги, що до вимог про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність в один рік (ст.. 258 ЦК України), то суд частково задовольняє вимоги по сплаті пені в розмірі 10 539 грн. 61 коп. за один рік, а тому позов в цій частині слід задовольнити частково.

Крім того, кредитним договором від 22.12.2006 року не передбачено стягнення з боржників індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, оскільки п. 3.2 кредитного договору за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобовязань по цьому Договору відповідач несе відповідальність в порядку і на умовах, визначених у кредитному договору, а тому застосування ст. 625 ЦК України є безпідставним, а тому в задоволенні позову в частині стягнення 3% річних та індексу інфляції слід відмовити.

Отже, відповідачі істотно порушили умови кредитного договору, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 533, 549, 550, 554, 1054, 1055 ЦК України, не повернувши суму простроченого кредиту в розмірі 40 725 грн. 04 коп., в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 1378 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 14, 15, 30, 60, 61, 62, 88, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 258, 526, 553, 554, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 2563 від 22 грудня 2006 року в розмірі 40 725 (сорок тисяч сімсот двадцять пять) грн. 04 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» сплачений судовий збір в розмірі 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. по 689 (шістсот вісімдесят девять) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська