Справа № 369/5784/16-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/5654/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 29 30.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Журби С.О.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Борщагівка» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Борщагівка» про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства «Борщагівка» про відшкодування майнової та моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказує, що у березні 2015 року, вона звернулась до Києво -Святошинського районного суду із позовом до Комунального підприємства «Борщагівка» про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язати надати інформацію на запит від 18.03.2015 року за вхідним №10, про виникнення боргу в розмірі 7 410,20 грн., конкретно: в яких місяцях, роках та по яким послугам або вказати про те, що по квартирі ОСОБА_3 заборгованості станом на 01.02.2015 року не існує та надати рахунки по кожному місяцю окремо згідно вимог ст. 32 Закону України «Про житлово- комунальні послуги».

Києво - Святошинський районний суд Київської області позов ОСОБА_3 до КП «Борщагівка» постановою від 28.04.2015 року у адміністративні справі № 369/3347/15-а задовольнив, та зобов'язав Відповідача надати ОСОБА_3 запитувану інформацію на запит від 18 березня 2015 року за вхідним № 10 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» про виникнення боргу в розмірі 7410,20 грн. (додаток 1).

Отже, постанова Києво-Святошинського районного суду від 28.04.2015 року набрала чинності 12.05.2015 року та не була скасована, за таких обставин у Позивача виникло цивільне право на відшкодування немайнової моральної шкоди.

Неправомірними діями підприємницької практики Відповідачем було завдано Позивачу немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті позивача: щоденні думки психологічного дискомфорту тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, які тривали на протязі 2004 - 2016 років, що привело до втрати здоров'я, стала інвалідом 2-ої групи, про що стверджують виписки із історії хвороби, довідки лікарні. Також спричинено матеріальних витрат (збитків) в розмірі 7 410,20 грн.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Отже, наслідки правопорушення, вчинені агресивними неправомірними діями підприємницької практики Відповідачем, постали для Позивача, як суттєво психотравмуючі, обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності.

Одночасно, доводить до суду те, що на момент звернення позивача з цим позовом відповідач не надав інформації про понесені витрати підприємством на суму 7 410,20 грн. внаслідок чого викликало появу негативних психологічних переживань, тобто, спричинили позивачу моральні страждання, оскільки відповідач не бажав провести звірку розрахунків та не бажав визнати переплату.

Розмір моральної (немайнової) шкоду, вона оцінює в сумі 50 000,00 грн., як об'єктивне зображення дійсності, глибоких моральних страждань заподіяних протиправними діями бездіяльністю), нечесною, агресивною підприємницькою практикою.

Майнову (матеріальну) шкоду що складає 7 410,20 грн. що продовжується після набрання чинності рішення суду від 28.04.2015 року у справі № 369/3347/15-а, за надумані послуги станом на 01.02.2015 року.

На підставі вищевказаного просила суд стягнути з Комунального підприємства «Борщагівка» на користь ОСОБА_3, спричиненої моральної (немайнової) шкоди в розмірі 50 000,00 грн. та стягнути з Комунального підприємства «Борщагівка» на користь ОСОБА_3, спричиненої майнової (матеріальної) шкоди в розмірі 7 410,20 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Борщагівка» () на користь ОСОБА_3 5000 (п»ять тисяч) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з Комунального підприємства «Борщагівка» на користь держави судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство «Борщагівка» подало апеляційну скаргу в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з вимог ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Позивач,ставлячи питання про відшкодування майнової шкоди, не надав до суду жодного доказу на підтвердження того факту що неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача позивачу було спричинено матеріальну шкоду.

Посилання позивача на ті обставини, що відповідач змушував його сплачувати комунальні послуги є безпідставними, поскільки з даного приводу суду також не було надано жодного доказу.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров» я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Судом першої інстанції було встановлено, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року за № 369/3347/15-а року позов ОСОБА_3 був задоволений та зобов»язав відповідача надати ОСОБА_3 відповідь на запитувану інформацію у заяві від 18 березня 2015 року за № 10.

Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року за № 369/3347/15-а набрала законної сили станом на 12 травня 2015 року.

На підставі постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від було видано виконавчий лист від 28 квітня 2015 року про зобов»язання КП «Борщагівка» надати ОСОБА_3 обґрунтовану інформацію на запит від 18 березня 2015 року за вхідним № 10 відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» про виникнення боргу в розмірі 7 410, 20 грн.

Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2015 року за № 369/3347/15-а, яка набрала законної сили, на даний час не є виконаною.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювана, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких, та яких обставин, та якими діями (бездіяльнгістю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

В свою чергу суд першої інстанції з чим погодилася і колегія суддів дійшов до вірного висновку, що з вини відповідача позивач зазнала душевних страждань, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, тому була вимушена звернутися до суду за захистом порушеного права.

Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнала позивач у зв'язку із не наданням їй інформації, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) грн. та стягнути цю суму з відповідача КП «Борщагівка» на користь позивача.

Крім того колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, виходячи з засад розумності та справедливості і з урахуванням конкретних обставин справи та за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Борщагівка» відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: