АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_3 про визнання іпотечних договорів припиненими,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_3 про визнання іпотечних договорів припиненими.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подалиапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивачі підтримали апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

У травні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк", третя особа: ОСОБА_3 про визнання іпотечних договорів припиненими.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 13.07.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 40.29-48/275.

13.07.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 13.07.2007 було укладено Іпотечний договір №013/356-1.

13.07.2007 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 13.07.2007 було укладено іпотечний договір №013/355-1.

У березні 2014 року з повідомлення ВДВС Святошинського районного управління юстиції позивачам стало відомо про відкриття виконавчого провадження про звернення стягнення на заставлене майно за виконавчими написами нотаріусів, оскільки як стало відомо ОСОБА_3 тривалий час не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Та, як стверджують позивачі жодного повідомлення про заборгованість чи претензії про виконання чи невиконання позичальником основних зобов'язань за договором кредиту на адресу позивачів від кредитора не надходило.

Також зазначили, що з усних пояснень позичальника, позивачам стало відомо, що ще у 2008 році, позичальник ОСОБА_3 перестала виконувати взяті на себе зобов'язання за укладеним кредитним договором.

Позивачі з посиланнями на те, що іпотека є видом майнової поруки, а порука припиняється у разі коли до поручителя не було пред'явлено вимоги протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання, зазначили, що, оскільки банком не пред'явлено вимогу до них, то банком пропущено строки пред'явлення вимоги до майнового поручителя, а майнова порука до договорів іпотеки є припиненою з 02.03.2009 року, відповідно до 4 ст. 559 ЦК України.

На підставі викладеного позивачі просили, позовні вимоги задовольнити.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що 13.07.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 40.29-48/275 (а.с. 14-19).

Відповідно до п. 7.3 договору цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань, з врахуванням положень п. 7.5 цього договору.

13.07.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 13.07.2007 року було укладено іпотечний договір №013/356-1 (а.с. 21-24).

Відповідно до п. 6.3 договору іпотеки договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до припинення основного зобов'язання. Дія цього договору припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про іпотеку».

13.07.2007 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ПАТ «Укрсоцбанк» в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором від 13.07.2007 року було укладено іпотечний договір №013/355-1 (а.с. 25-28).

04.03.2014 року державним Виконавцем ВДВС Святошинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42365499 за виконавчим написом № 9546 від 24.09.2013 року приватного нотаріуса Ковальчук про стягнення з ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу (а.с. 29).

07.03.2014 року державним виконавцем ВДВС Святошинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 42401377 за виконавчим написом № 9545 від 24.09.2013 року приватного нотаріуса Ковальчук про звернення стягнення на АДРЕСА_1 (а.с. 30).

03.06.2013 року за вих. № 19.301-86/5965, та вих. № 19.301-86/5966, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлялись про наявність заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 40.29-48/275 (а.с. 42-45).

Таким чином, посилання позивачів про те, що їх не було повідомлено про наявність заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 40.29-48/275, спростовуються.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Законом «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди); з інших підстав, передбачених законом (ст.17).

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Виходячи з наведених норм права суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що припинення зобов'язання можливе за умови його належного виконання, яке проведено належним чином.

Судом правильно встановлено та підтверджено позивачами в апеляційному суді, що на даний час заборгованість за кредитним договором № 40.29-48/275 від 13.07.2007 року укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 не погашена. Таким чином, на даний час зобов'язання за основним зобов'язанням не виконано, а тому відсутні підстави для припинення договорів іпотеки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки при ухваленні рішення у даній справі суд вірно керувався правовою позицією Верховного суду України у справі № 6-939цс15 від 09 вересня 2015 року, яка є обов'язковою в силу статті 360-7 ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: Судді: