провадження № 2/760/81/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю представника позивача Чехоєвої Н. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сталкер-2», про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

12.10.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 30.09.2012 по вул. Островського, 1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Богдан», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, транспортного засобу «Mitsubishi», д/н НОМЕР_2, який покотившись зіткнувся з транспортним засобом «Volkswagen», д/н НОМЕР_3.

Внаслідок ДТП всім транспортним засобам було завдано механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15.10.2012 ОСОБА_2 визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Позивач стверджував, що цивільно-правова відповідальність водія автобуса «Богдан», д/н НОМЕР_1, ОСОБА_2, на момент ДТП не була застрахована.

07.11.2012 потерпіла транспортного засобу «Mitsubishi», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3, подала до Моторного (транспортного) страхового бюро України заяву про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, оскільки заподіяна шкода відповідачем відшкодована не була.

27.11.2012 позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій транспортного засобу «Mitsubishi», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_3 у розмірі 35 435,09 грн.

28.11.2012 позивач направив відповідачу лист про компенсацію понесених ним витрат в добровільному порядку, однак його вимоги були залишені без задоволення.

У зв'язку з тим, що позивач відповідно до Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснив відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, позивач просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 35 435,09 грн.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн. та витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 993 грн.

Суд залучив до участі у справі третьою особою ТОВ «Сталкер-2», який є власником автобуса «Богдан», д/н НОМЕР_1.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач, який був присутній у попередніх судових засіданнях, проти позову заперечував, посилаючись на те, що на момент ДТП керував автобусом «Богдан», д/н НОМЕР_1, як водій ТОВ «Сталкер-2». Його цивільно-правова відповідальність була застрахована на підставі полісу АВ/7171092 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Проте його було звільнено з посади водія «заднім числом», тобто до дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку з цим просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

30.09.2012 по вул. Островського, 1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Богдан», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, транспортного засобу «Mitsubishi», д/н НОМЕР_2, який покотившись зіткнувся з транспортним засобом «Volkswagen», д/н НОМЕР_3.

Внаслідок ДТП всім транспортним засобам було завдано механічні пошкодження. Цей факт встановлений на підставі описової частини постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15.10.2012.

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15.10.2012 ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 6).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mitsubishi», д/н НОМЕР_2, ОСОБА_3, на момент ДТП була застрахована у ПАТ «СК «Лафорт» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АВ/9777467 (а.с. 5).

Відповідно до звіту про оцінку № 7720 розмір матеріального збитку, який завданий власникові транспортного засобу «Mitsubishi», д/н НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП, складає 42 522,11 грн. (в тому числі ПДВ) (а.с. 9-14).

07.11.2012 ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди (а.с. 4).

Відповідно до наказу № 3440 від 23.11.2012 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» (а.с. 8) МТСБУ сплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 35 435,09 грн., без врахування ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 1/18902 від 26.11.2012 (а.с. 7).

28.11.2012 позивач направив на адресу відповідача лист № 30832/3-2-05 у якому просив, у добровільному порядку компенсувати понесені ним витрати з урахуванням витрат на збір документів та визначення шкоди у розмірі 36 428,09 грн. (а.с. 16), однак відповіді не отримав.

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог належить відмовити повністю з таких підстав.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Стаття 1188 ЦК передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частиною першою статті 1172 ЦК «юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків».

Суд встановив, що ОСОБА_2 01.09.2011 був прийнятий на посаду водія категорії «Д» у ТОВ «Сталкер-2», а звільнений з цієї посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП 02.07.2012, що підтверджується копією трудової книжки відповідача (а.с. 33).

Дорожньо-транспортна пригода сталася 30.09.2012, тобто після звільнення відповідача. Однак, як випливає з постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 15.10.2012, у момент ДТП ОСОБА_2 керував автобусом марки «Богдан», д/н НОМЕР_1.

На підставі листа Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України від 25.02.2016 № 31/26-1698 вх суд встановив, що власником автобуса «Богдан», д/н НОМЕР_1 є ТОВ «Сталкер-2» (а.с. 64-65).

Згідно з частинами другою та третьою статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах.

Отже, власником автобуса «Богдан», д/н НОМЕР_1, є ТОВ «Сталкер-2», керував зазначеним транспортним засобом у момент ДТП ОСОБА_2, який певний час перебував з ТОВ «Сталкер-2» у трудових відносинах. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_2 30.09.2012 керував автобусом «Богдан» на відповідній правовій підставі, визначеній частиною другою статті 1187 ЦК.

За правилами частини третьої статті 1187 ЦК ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати шкоду на загальних підставах лише у разі, якщо буде встановлено, що він неправомірно заволодів транспортним засобом. Проте, в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, що автобус «Богдан», д/н НОМЕР_1, вибув з володіння ТОВ «Сталкер-2» шляхом протиправним дій ОСОБА_2

Таким чином, ОСОБА_2 не є належним відповідачем у цій справі, оскільки не є суб'єктом спірного матеріального правовідношення і не може нести відповідальність за пред'явленими позовними вимогами.

Крім того, при розгляді цієї справи виникла необхідність з'ясувати чи була застрахована цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків.

Спеціальним Законом, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, є Закон «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» «у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.».

Підпункт «а» пункту 41.1. статті 41 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що «МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі».

ОСОБА_2 стверджував, що відповідальність водія автобуса «Богдан», д/н НОМЕР_1, була застрахована на момент ДТП. На підтвердження цього надав суду поліс №АВ/7171092 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, отриманий ним від роботодавця, відповідно до якого страхувальником є ТОВ «Сталкер-2», а страховиком - Страхова компанія «Дженерал Гарант» (а.с. 31).

Однак з витягу з Центральної бази даних МТСБУ випливає, що згідно з полісом №АВ/7171092 застрахованим є автобус «Богдан», д/н НОМЕР_1 (а.с. 50).

Встановлені у судовому засіданні факти підводять суд до висновку щодо порушення ТОВ «Сталкер-2» не лише порядку експлуатації транспортних засобів, а й обов'язку страхування цивільно-правової відповідальності.

Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню на користь позивача і витрати на правову допомогу та витрати на оплату послуг аварійного комісара.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 16, 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 74, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сталкер-2», про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко