Справа № 310/1447/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2016 року Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердянської міської ради, ОСОБА_2, Управління Держгеокадастра у Бердянському районі Запорізької області про визнання рішення сесії Бердянської міської ради № 27 від 29. 10. 2009 року частково недійсним, визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив і пояснив, що йому на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 20. 10. 2011 року належить гараж, який розташований за адресою м. Бердянськ, вул. Свободи, 120/ проспект Пролетарський, 148 на земельній ділянці площею 0,0017 га.

21.10. 2014 року він звернувся до виконавчого комітету Бердянської міської ради щодо погодження ситуаційної схеми, і з відповіді управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Бердянської міської ради від 31. 10. 2014 року дізнався про те, що земельна ділянка по вул. Свободи біля домоволодіння № 120 перебуває у приватній власності, тому схема генерального плану не може бути погоджена.

Із землевпорядної документації йому стало відомо, що земельна ділянка площею 0,0048 га з присвоєнням поштової адреси вул. Свободи, 120-а пунктом 5. 3. рішення сесії Бердянської міської ради № 27 від 20. 10. 2009 року надана у власність ОСОБА_2 для розміщення та обслуговування гаража, їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК 866777, який зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею № 26.

Вважає, що вказане рішення порушує його право на обслуговування належного йому на праві власності гаражу, на приватизацію земельної ділянки, яка розташована під гаражем, оскільки при наданні земельної ділянки ОСОБА_2 не була врахована наявність гаража, який на той час належав ОСОБА_3, який також потребував наявності земельної ділянки для його обслуговування, що передбачено 120 ЗК України, п. 4. 5 ДБН В.2.3-15:2007 «Автостоянки и гаражі для легкових автомобілів».

Просить визнати недійсним п. 5. 3 рішення Бердянської міської ради № 27 від 29. 10. 2009 року, яким виділено земельну ділянку площею 0,0048 га у власність ОСОБА_2 для розміщення і обслуговування індивідуального гаражу по вул. Свободи 120а, визнати недійсним державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, виданий ОСОБА_2, і зобовязати Управління Держгеокадастра у Бердянському районі Запорізької області скасувати державну реєстрацію акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :09:007:0093, виданий ОСОБА_2, здійснену у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею № 26.

В судовому засіданні представник позивача за договором і свідоцтвом адвокат ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги і просить задовольнити, пояснивши, що при винесенні рішення про надання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування гаражу не була врахована наявність будівлі гаражу, який на час винесення спірного рішення належав ОСОБА_5, земельна ділянка під гаражем ОСОБА_5 мала свій кадастровий номер з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу. Спірне рішення порушує права ОСОБА_1, оскільки межа земельної ділянки ОСОБА_2 проходить безпосередньо по стіні гаража ОСОБА_1, що підтверджено геодезичною зйомкою земельних ділянок. Це означає, що виконком при винесенні спірного рішення порушив процедуру надання земельної ділянки ОСОБА_2, діяв не у межах своїх повноважень і незаконно надав земельну ділянку відповідачці.

Представник відповідача Бердянської міської ради за довіреністю ОСОБА_6 просить у задоволенні позову відмовити, у запереченнях зазначив, що при наданні у власність земельної ділянки ОСОБА_2 земельна ділянка під сусіднім гаражем була не визначена, попередньому власнику земельна ділянка виділялася безпосередньо під будівлю гаражу, і не виділялася в оренду або у власність, тому права ОСОБА_1 на момент прийняття рішення Бердянською міською радою не були порушені.

Представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечує, вважає, що гараж ОСОБА_1 є самочинним будівництвом, яке не прийняте в експлуатацію у встановленому законом порядку, а тому земля під нього взагалі не повинна надаватися. При прийнятті рішення про надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для будівництва гаражу Бердянською міською радою перевірялося наявність будівлі гаражу, який знаходився поряд, це вбачається з пояснювальної записки інженера землевпорядника, який складав схему розміщення, тому міською радою не було порушено діюче законодавство, а також права позивача.

Представник 3-ї особи - Управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області до суду не явився, про день слухання справи сповіщений, причини неявки не повідомив, заперечень та пояснень не надав, і суд розглядає справу за його відсутності на підставі наявних доказів у справі.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з копії рішення пунктом 5. 3. рішення сесії Бердянської міської ради № 27 від 20. 10. 2009 року земельна ділянка площею 0,0048 га з присвоєнням поштової адреси вул. Свободи, 120-а надана ОСОБА_2 для розміщення та обслуговування гаража.

10. 02. 2010 року їй було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК 866777, який було зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею № 26.

ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 20. 10. 11 року є власником гаражу, який розташований по вул. Свободи, 120/ пр. Пролетарському, 148 в м. Бердянську на межі земельної ділянки, що належить ОСОБА_2, і вважає, що рішенням Бердянської міської ради № 27 від 20. 10. 2009 року (п.5.3) порушено його право на обслуговування належного йому гаражу і на приватизацію земельної ділянки, яка розташована під ним, оскільки він отримав від управління містобудування та архітектури виконкому Бердянської міської ради відмову у погодженні схеми генерального плану.

При цьому посилається на ст. 120 ЗК України, яка передбачає, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Позивач вказує на той факт, що попередньому власнику гаражу ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу, що видно із п. 5. 3 договору купівлі продажу гаражу від 20. 10. 2011 року, із зазначенням кадастрового номеру, проте він не врахував того факту, що земельна ділянка не перебувала у власності ОСОБА_3, рішення про її приватизацію уповноваженим органом не приймалося, що підтверджувалося довідкою про правовий статус земельної ділянки, виданої Управлінням Держкомзему у м. Бердянську від 20. 10. 2011 року за № 1521 ( вказане зазначене у п. 5. 3 договору).

Натомість за умовами ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника.

Таким чином, попередньому власнику гаража, який придбав ОСОБА_1, ОСОБА_3, була виділена земельна ділянка орієнтовною площею 0,0017 га, інша земельна ділянка під обслуговування гаражу не виділялася. Отже особа, що набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачене у договору відчуження нерухомості.

Тому не можна вважати, що при наданні земельної ділянки під гараж ОСОБА_2 були порушені права сусіднього співвласника будівлі.

ОСОБА_2 виконала умови ст. 118 ЗК України, яка передбачає порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок.

Судом досліджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для будівництва індивідуального гаражу, на його підставі Бердянською міською радою було прийнято відповідне рішення у межах своїх повноважень, у відповідності до закону і підстав для його скасування суд не вбачає. За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 не можуть бути задоволені.

Керуючись ст. ст. 118, 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ст. ст. 10,60, 212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_8