Справа № 567/286/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Поліщук Т.М.

секретар - Гічиновська Я.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу Державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в Острозький районний суд Рівненської області з позовом та просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий номер №1326 від 25 січня 2016 року, щодо безспірного стягнення суми боргу з ОСОБА_2 по кредитному договору №1701/0508/88-055 від 08 травня 2008 року таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свою заяву тим, що між сторонами (кридитодавцем та позичальником) існує спір про розмір заборгованості, справа з цього приводу неодноразово розглядалася в судах різних інстанцій, остаточне рішення, яке б набрало законної сили та було звернуте до виконання, по справі відсутнє.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обємі.

Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» та представники третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог в судове засідання не зявилися, хоча про час місце та дату розгляду справи всі були повідомлені належним чином.

Від представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» та третьої особи відділу ДВС Острозького РУЮ на адресу суду надійшли заяви з проханням здійснювати розгляд справи в їх відсутності.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності представника відповідача та третіх осіб.

Заслухавши доводи представника позивача, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 7 ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спір про право, оснований на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса розглядається судом за позовом боржника до стягувача.

Таким чином, в разі оспорення заявником достовірності засвідченого факту, прав й обов'язків, основаних на вчиненій нотаріальній дії, чи правильності документів, необхідних для цього, або коли іншими особами оспорюються права й обов'язки, набуття яких пов'язане з вчиненням нотаріальних дій, відповідні заяви розглядаються в порядку позовного провадження.

Судом встановлено, що дійсно 08 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та позивачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір N1701/0508/88-055, відповідно до якого позивачу був наданий споживчий кредит в сумі 34000,00 доларів США із сплатою 11,9 відсотків річних за весь строк користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору забезпеченням виконання зобов'язань за цим договором виступає іпотека: однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.07.2007 року, ринковою вартістю 42672,08 доларів США.

До вказаного Кредитного договору Додатком №1 надано графік погашення кредиту, котрий позивач порушив у звязку з чим у нього перед кредитодавцем виникла заборгованість.

25 січня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вчинено виконавчий надпис щодо безспірного стягнення суми боргу з ОСОБА_2 по кредитному договору №1701/0508/88-055 від 08 травня 2008 року.

Відповідно до оспорюваного позивачкою виконавчого надпису строк платежу по Кредитному договору настав. Боржником (ОСОБА_2В.) допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01 березня 2013 року по 01 грудня 2015 року. Сума заборгованості складається з заборгованості по кредиту та заборгованості по відсоткам. Загальна сума заборгованості щодо якої вчинено оспорюваний виконавчий напис визначена в розмірі 54006,17 доларів США.

Однак суд не може погодитися із безспірністю такого виконавчого напису з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про нотаріат" від 02.09.1993 року із змінами та доповненнями, Постановою КМ України від 29.06.1999 № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" з наступними змінами, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів, зокрема: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. №1172.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», у п. 1 визначено перелік документів, які повинні бути представлені нотаріусу для вчинення виконавчого напису із внесеними змінами постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662, згідно якої вказаний Перелік доповнено новим розділом Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», згідно якого для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до зазначених змін, для вчинення виконавчого напису на іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобовязанням до закінчення строку виконання основного зобовязання нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобовязання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового звязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

На вимогу суду відповідач надав документи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис щодо стягнення боргу з позивача згідно кредитного договору, однак суд вважає, що надані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості боржника перед стягувачем.

Згідно п. 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Так, наряду з іншими документами, відповідачем долучено ОСОБА_1 з реєстру поштових відправлень ТзОВ «Кредитні ініціативи», де під № 9 значиться відправлення кореспонденції (без уточнення її змісту) на імя ОСОБА_2 І хоча в документі зазначено, що лист направлено з повідомленням про вручення, однак даних про те що він був вручений для позивачки, в матеріалах справи не має.

Чинним законодавством, що регулює нотаріальну діяльність, не надано визначення поняття «безспірна заборгованість», тому підтвердження наявності заборгованості боржника щодо виконання грошового зобовязання стосовно юридичних осіб має ґрунтуватися на даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності контрагентів за договором, виходячи з такого.

Належними доказами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації оформлені у відповідності до норм статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» - платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо, а не лише односторонній розрахунок такої заборгованості здійснений кредитором.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо, то безпосередньо після її закінчення. Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 17.06.2004 № 280, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 26.07.2004 за № 919/9518, до первинних документів відносяться рахунки бухгалтерського обліку банків.

Іншими документами, які підтверджують заборгованість боржника за грошовими зобовязаннями, є рахунки, до яких додаються рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Нотаріус має право вчиняти виконавчий напис тільки тоді, коли справа безспірна, тобто коли боржник погоджується із заборгованістю, нотаріус повинен мати виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків, на які перераховуються гроші боржником за виконання основного зобовязання (кредитного договору).

Друга умова стосується перевірки всіх предявлених для вчинення виконавчого напису документів, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Щодо безспірності заборгованості слід зазначити, що в основу розмежування «спірної» і «безспірної» заборгованості покладається не власне ставлення позивача (боржника) до предявленої вимоги (субєктивна ознака), а фактичний характер правовідносин (обєктивна ознака). Факт наявності спору між сторонами - субєктивна ознака. Вирішення питання, чи є заборгованість обєктивно безспірною, відноситься до компетенції Кабінету Міністрів України, який відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» встановлює перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться на підставі виконавчих написів. Згідно з п. 3.2 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Тобто, вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням вимог законодавства, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Системний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Суд вважає, що оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням зазначених вище умов. На переконання суду, надані відповідачем нотаріусу документи не підтверджують безспірності заборгованості боржника перед стягувачем.

Зокрема, при вирішенні спору, суд враховує розбіжність сум строкової та простроченої заборгованості в вимозі банку з аналогічною позицією в виконавчому написі, що вказує на спірний характер заборгованості.

Крім того, та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в судах різних інстанцій починаючи з 2013р. розглядався спір щодо звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором, дає суду підстави дійти висновку про наявність спору між сторонами, а отже заборгованість за кредитним договором, виходячи з якої вчинено виконавчий напис, не може вважатись безспірною.

Дана справа, починаючи з 2013 року та донині, неодноразово розглядалася та продовжує розглядатися судами різних інстанцій. На сьогоднішній день спір між сторонами не вирішено, а тому не визначена сума боргу яка підлягає до безспірного стягнення з ОСОБА_2 на користь ТЗОВ «Кредитні ініціативи».

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів, зокрема: нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Формально у виконавчому написі зазначається, що заборгованість за кредитним договором стягується з ОСОБА_2 за період з 01 березня 2013 року по 01 березня 2015 року .

В дійсності із цивільних позовів до ОСОБА_2, котрі на даний час розглядаються в судовому порядку, заявлено вимогу за більш ранній період, а тому позивачка, оспорюючи позовні вимоги, посилається на пропуск відповідачем строку позовної давності.

Оскільки при вчиненні виконавчого напису відповідачем та нотаріусом не було дотримано вимог законодавства, виконавчий напис вчинений нотаріусом без дотримання ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, внаслідок чого порушено права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_2 які підлягають відновленню та захисту судом в установленому законом порядку, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, а оспорюваний виконавчий напис слід визнати атким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.572,573,590 ЦК України, ст.ст. 1, 24, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", ч.6 ст. 20 Закону України "Про заставу, ст.ст. 3,4,15,209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

ОСОБА_5 Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу Державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким , що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис реєстровий номер №1326 від 25 січня 2016 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 щодо безспірного стягнення суми боргу з ОСОБА_2 по кредитному договору №1701/0508/88-055 від 08 травня 2008 року таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_2 826 гривень 80 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_6