АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/729/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О.
Провадження № 22-ц/789/1356/16 Доповідач - Шевчук Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Козак І. О., Міщій О. Я.,

за участі секретаря - Шмигельська І.З.

апелянтів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника позивачки ОСОБА_4

представника Служби у справах дітей

Бучацької районної державної адміністрації

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на рішення Бучацького районного суду від 6 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації про відібрання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Бучацького районного суду від 6 вересня 2016 року позов ОСОБА_8 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та третьої особи Служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації про відібрання дитини задоволено.

Відібрано малолітню дитину ОСОБА_9, 29.11.2011 року від ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та передано малолітню дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, матері ОСОБА_8, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнуто в рівних частинах із ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 в користь ОСОБА_8 560 (п'ятсот шістдесят) грн. судового збору та 400 (чотириста) грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 просять рішення суду скасувати та передати справу на новий розгляд посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування вимог зазначають, що суд не дав вірної оцінки всім зібраним по справі доказам, взяв до уваги лише докази, надані позивачкою та відхилив інші без жодного обмотивування.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянти підтримали вимоги апеляційної скарги, зіславшись на доводи, викладені у апеляційній скарзі.

Представник позивачки заперечив проти апеляційної скарги, вважає рішення законним та обгрунтованим.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Бучацької РДА вважає, що рішення є законним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, ознайомившись з матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що батько самочинно змінив місце проживання малолітньої дитини, а будь-яких виняткових обставин, за наявності яких малолітня дитина може бути розлучена з матір'ю, судом не встановлено.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він достатньо мотивований, відповідає нормам матеріального та процесуального права та грунтується на матеріалах справи.

Так, відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Стаття 161 СК України вказує про те, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Статтею 162 передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Особа, яка самочинно змінила місце проживання малолітньої дитини, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому, з ким вона проживала.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної РадиУкраїни від27 лютого 1991 року (далі -Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 2 і 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Разом із цим відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Бучацького районного суду від 22 жовтня 2015 року шлюб між сторонами розірваний.

В даному шлюбі в них народився син ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 147289, виданим Переволоцькою сільською радою.

Судом встановлено, що батько малолітнього самочинно без згоди позивачки з вересня 2015 року став утримувати малолітню дитину разом з відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням Бучацького районного суду від 22 січня 2016 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_8. Незважаючи на постановлене рішення суду, відповідачі надалі продовжують утримувати дитину вважаючи, що проживаючи з ними інтереси дитини будуть краще захищені.

Відповідно до аналітичної довідки за результатами діагностичного обстеження психологічного стану ОСОБА_9 від 02.09.2016 року, розвиток ОСОБА_9 відповідає віку, проте дитина перебуває в стані емоційного напруження, спостерігається порушення соціальної взаємодії, наявне не прийняття ситуації, розлучення батьків. Найсильніший емоційний зв'язок ОСОБА_9 з бабусею ОСОБА_2, про матір дитина не згадує, що на думку психолога може бути наслідком тривалої розлуки з матір'ю та відсутності їх спілкування.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 127551, виданого Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, вбачається, що позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_10, та змінила прізвище на «Петрова».

Відповідно до висновку органу опіки та піклування № 01-1028/01-22 від 28.07.2016 року, батько дитини ОСОБА_1 часто їздить на сезонні роботи, а вихованням дитини займаються бабуся та дідусь. Орган опіки та піклування вважає за доцільне залишити малолітнього ОСОБА_9 на проживання з матір'ю ОСОБА_8

Доводи апеляційної скарги про те, що судом проведена неправильна оцінка доказів та безпідставно, з порушенням процесуальних норм, надана перевага одним доказам над іншими, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання апелянтів на те, що суд першої інстанції не розглянув заяву про відвід судді, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ухвалами суду від 04.07.2016 р.,12.07.2016р. та 20. 07. 2016 р. у задоволенні заяв про відвід головуючому судді відмовлено.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення в судовому засіданні фактів, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

Апелянтами не доведено обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачі, всупереч рішенню суду про визначення місця проживання дітини, самочинно, без згоди позивача продовжують утримувати дитину за своїм місцем проживання, змінивши таким чином її місце проживання, яке визначено рішенням суду. Жодних обґрунтованих доводів правомірності (законності) такої поведінки ними не наведено.

Доводи про те, що у такому випадку інтереси дитини будуть більш захищені жодного значення не мають, оскільки питання захисту інтересів дитини при проживанні з тим чи іншим із батьків вирішувалось при розгляді справи про визначення місця проживання дитини.

Жодних доказів про те, що повернення дитини до визначеного місця проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я, чи мала місце зміна обставин так, що повернення дитини суперечитиме її інтересам, суду не представлено.

Проаналізувавши матеріали справи в сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно врахував вимоги Конвенцій, інтереси самої малолітньої дитини та те, що батько самочинно змінив місце проживання малолітньої дитини та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність виняткових обставин, в силу яких дитина могла бути розлучена з матір'ю та стала проживати з відповідачами.

Таким чином, суд першої інстанції повно, всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам по справі, та прийшов до вірного висновку про відібрання малолітньої дитини у відповідачів та повернення її матері.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд першої інстанції стягнув з відповідачів в користь позивачки 560 грн. Однак суму стягнення слід зменшити до 551,20 грн., оскільки відповідно до ЗУ Про судовий збір на день звернення до суду до стягнення підлягала сума 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 316; 324; 325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Бучацького районного суду від 6 вересня 2016 року залишити без змін.

Зменшити суму судового збору, стягнутого з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 в користь ОСОБА_8 з 560 (п'ятсот шістдесят) грн. до 551,20 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_11