Справа № 653/1017/16-ц
Провадження № 2/653/426/16
РІШЕННЯ

іменем України

11.04.2016 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Хоменко В.Г.

за участю секретаря Тимашової Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування гаража,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому посилається на те, що14 травня 1999 року він зі своєю дружиною ОСОБА_2, яка діяла у інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3, уклали договір дарування цегляного авто гаража загальною площею 24,7 кв.м. з цегляним підвалом площею 24,7 кв.м. за НОМЕР_1, що знаходиться АДРЕСА_1 товариство «АВТОМОТОЛЮБИТЕЛЬ» (бланк АВА № 590277). У договорі вказано, що гараж з підвалом належить йому - позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності від 30.03.1994р., реєстр. № 37 Генічеського ДБТІ. Дар оцінено у 2952 грн.

Але у зазначений договір дарування, який оскаржується, внесено недостовірну інформацію про його право особистої власності щодо гаражу, бо він перебуває з відповідачкою у цій справі ОСОБА_2 у шлюбі з 18.05.1985 року до теперішнього часу, та автогараж ним побудовано у 1993-1994 роках за рахунок коштів їхньої сім'ї, тому це нерухоме майно є спільною сумісною власністю його ОСОБА_1 та ОСОБА_2. А тому відчужувачами за цим договором дарування повинні бути так само ОСОБА_1 та ОСОБА_2, тому як співвласник авто гаражу з підвалом, ОСОБА_2 не може бути набувачем за договором дарування власного майна. А саме вона підписала договір дарування авто гаража від 14.05.1999 року як «обдарований», хоч у цій ситуації, як співвласник гаражу, вона юридично є дарителем.

Просить суд визнати не дійсним договір дарування цегляного авто гаража загальною площею 24,7 кв.м. з цегляним підвалом площею 24,7 кв.м. за НОМЕР_1, що знаходиться АДРЕСА_1 товариство «АВТОМОТОЛЮБИТЕЛЬ» (бланк АВА № 590277), який був укладений 14 травня 1999 року між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діяла як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 уточнив позовні вимоги, просив уточнений позов задовольнити. Від позивача суду надана письмова заява, в якій він уточнені позовні вимоги підтримав.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд встановив слідуючі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу.

Згідно ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до свідоцтва про укладання шлюбу серія НОМЕР_2, з 18.05.1985 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходяться в юридичному шлюбі, про що Генічеським рай відділом ЗАГС Херсонської області вчинено запис №65..

З матеріалів справи вбачається, що у 1990 роках ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за спільні кошти побудували цегляний автогараж загальною площею 24,7 кв.м. з цегляним підвалом загальною площею 24,7 кв.м. за НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, товариство «АВТОМОТОЛЮБИТЕЛЬ», що підтверджується письмовими заявами сторін на ім'я суду від 07.04.2016р. та від 08.04.2016р.

Згідно даних п.1 договору дарування від 14.05.1999р., п.1 абз.2 - зазначений авто гараж з підвалом належить дарите леві ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого Генічеським міськвиконкомом від 30.03.1994р. та зареєстрованого в Генічеському БТІ за №37.

З іншого тексту зазначеного договору дарування гаража від 14.05.1999 року /бланк АВА № 590277/ вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, склали договір про те, що ОСОБА_1 подарував цегляний авто гараж загальною площею 24,7 кв.м. з підвалом цегляним загальною площею 24,7 кв.м. за НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, товариство «АВТОМОТОЛЮБИТЕЛЬ». ОСОБА_3 в особі ОСОБА_2 прийняла дане майно в дар. Відомості про згоду другого співвласника автогаража дружини - ОСОБА_2 на відчуження нерухомого майна в договорі відсутні. Відповідно до ст. 22 КЗпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

На підставі ст. 23 КЗпШС України, майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою.

При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі.

Згідно до роз»ясень у п.16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», відсутність згоди другого з подружжя на відчуження спільного майна може бути підставою для визнання недійсною угоди в тому випадку, коли угода потребувала обов»язкового нотаріального посвідчення (ст. 23 КпШС)».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування гаража, слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 16, 60, 61, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування гаража - задовольнити.

Визнати не дійсним договір дарування цегляного авто гаража загальною площею 24,7 кв.м. з цегляним підвалом площею 24,7 кв.м. за НОМЕР_1, що знаходиться АДРЕСА_1 товариство «АВТОМОТОЛЮБИТЕЛЬ» (бланк АВА № 590277), який був укладений 14 травня 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діяла як законний представник неповнолітньої ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду В. Г. Хоменко