АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4432/16 Справа № 202/8492/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Марченко Н. Ю. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Дніпро

08 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Волошина М.П.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Домінанта Інвест» про визнання недійсним правочину та визнання майна спільним майном подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 01 квітня 2016 року постановлено ухвалу, якою задоволено заяву ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль Lexus RX300, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, заборонено вчиняти будь-які дії щодо відчуження та зняття та постановки на облік.

З цією ухвалою не погодився ОСОБА_3 і звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суддя виходив з необхідності вжиття заходів забезпечення позову, проте вирішив питання із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно із п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Згідно із п.4 цієї ж Постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи із того, що відповідно до п.5.6.1Інструкції про проведення виконавчих дій арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні в боржника та передачі на зберігання іншим особам, окрім того, застосування саме такого засобу забезпечення позову як арешт - позивачем належним чином не вмотивовано, і не викликано необхідністю при розгляді позову і може призвести до безпідставного обмеження у користуванні квартирою.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що розглянувши заяву про забезпечення позову, подану без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання про вжиття забезпечення позову та дійшов передчасного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в повному обсязі, у зв'язку з чим оскаржену ухвалу належить скасувати, і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 151-153, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2016 року - скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.