Про вадження № 2/522/1832/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді -Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про стягнення надміру нарахованих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 04.12.2015 року звернувся позивач із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що відповідач ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як отримувач допомоги на дитину, яка знаходяться під опікою або піклуванням, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 Допомога була призначена по 30.06.2015 року. У звязку із звільненням відповідача від повноважень опікуна, вона втратила право на отримання допомоги з 01.05.2015 року, однак в результаті несвоєчасного отримання позивачем вказаної інформації, відповідачу були нараховані кошти за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року в сумі 1523,00 грн., які позивач вважає надміру нарахованими та просить стягнути на його користь.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 за довіреністю від 22.12.2015 року позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи ОСОБА_4 за довіреністю від 13.01.2016 року проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідач проти задоволення позову заперечувала, вказуючи, що ОСОБА_2 знаходився на її утриманні до 10.06.2015 року і отримані грошові кошти було витрачено на його утримання.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 14.01.2005 року на підставі заяви від 23.11.2005 року ОСОБА_1 була призначена опікуном над малолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 За заявою від 12.01.2015 року ОСОБА_1 рішенням від 14.01.2015 року було призначено допомогу на дитину, яка знаходиться під опікою чи піклуванням, на період з 01.01.2015 року по 30.06.2015 року в сумі 1 523,00 грн.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, призначається особам, визначеним в установленому порядку опікунами чи піклувальниками дітей, які позбавлені батьківського піклування.

Згідно п. 30 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги сімям з дітьми», затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 року №1751 підставою для припинення виплати допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, є звільнення від виконання обовязків опікуна чи піклувальника.

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 143 від 24.04.2015 року відповідача звільнено від повноважень опікуна над ОСОБА_2 та зупинено виплати з 01.05.2015 року. Однак, в результаті несвоєчасного отримання позивачем розпорядження, відповідачу було перераховано грошову допомогу в розмірі 1 523,00 грн. за період з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року.

На адресу відповідача було відправлено лист з вимогою про повернення надміру сплачених коштів, яку виконано не було.

Суд звертає увагу на ту обставину, що зазначеним вище розпорядженням було зобовязано службу у справах дітей Одеської міської ради в найкоротший термін вжити заходів щодо влаштування малолітнього ОСОБА_2 Однак, згідно довідки КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації для дітей Одеської міської ради Одеської області» ОСОБА_2 знаходився в даній установі лише з 10.06.2015 року, що підтверджується і показаннями відповідача, яка зазначає, що після звільнення її від повноважень опікуна від 24.04.2015 року, ОСОБА_2 фактично продовжував проживати з нею та повністю знаходився на її утриманні до 10.06.2015 року, таким чином продовжувала виконувати покладені на неї обовязки опікуна, хоча формально була звільнена від їх виконання.

Аналізуючи правову природу допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, слід зазначити, що вона виплачується з метою забезпечення життєдіяльності та розвитку дитини, тобто має цільове спрямування.

Згідно ст. 1212 ЦК України вказана грошова допомога є безпідставно набутою, оскільки правова підстава її виплати згодом відпала.

Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судом встановлено, що допомога є джерелом постійного існування дитини, як зазначає сам позивач, виплачена добровільно, за відсутності рахункової помилки на правовій підставі, яка згодом відпала.

Враховуючи викладене, суд вважає, що до виниклих правовідносин підлягає застосуванню положення ст. 1215 ЦК України. Крім того, оскільки відповідач фактично витрачав грошові кошти надані позивачем за вказаний період на утримання неповнолітнього, суд, керуючись принципом справедливості та розумності, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Позивачем не доведено, що відповідач отримала допомогу внаслідок недобросовісної поведінки, а, отже, є необхідні підстави вважати, що виплачена допомога на утримання дитини не підлягає поверненню.

При поданні позовної заяви позивач просив відстрочити сплату судового збору, вказуючи, що департамент є державною установою, кошторисом на утримання якої на поточний фінансовий рік грошові кошти на сплату судового збору не передбачені. Враховуючи вимоги ч.1 ст.82 ЦПК, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь держави суму несплаченого судового збору у розмірі 1 378 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 206, 212- 214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про стягнення надміру нарахованих коштів відмовити.

Стягнути з Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради суму належного до сплати судового збору у розмірі 1 378 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Тарасов

23 травня 2016 року