Справа № 392/2005/15-ц
Провадження № 2/392/129/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Смолінська селищна рада Маловисківського району Кіровоградської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд зобов»язати відповідача ОСОБА_2 усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Шкільна, буд. 29, шляхом знесення самочинно збудованої споруди та стягнути з відповідача на його користь грошову суму в розмірі 10000,00 грн. в якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що він є власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Шкільна, буд. 29, проте він не може користуватися цією земельною ділянкою, оскільки на ній розташовані споруди відповідача. Позивач вказує, що він неодноразово звертався до відповідача з проханням знести споруди, що розташовані на його земельній ділянці, однак останній відмовляється.

Також позивач зазначає, що він тривалий час позбавлений права користуватися належною йому на праві власності земельною ділянкою, у зв»язку із чим зазнає душевних страждань, на його адресу та на адресу його дружини з боку відповідача лунають погрози та некоректні висловлювання, вони відчувають тиск з боку відповідача у справі. Через незаконні дії відповідача у нього в сім»ї склалася нездорова атмосфера, його рідні хвилюються, через те, що відповідач ходить по території його домоволодіння. Внаслідок незаконних дій відповідача порушилися його нормальні життєві зв»язки, він змушений знаходитися вдома зі страхом за своє життя та своїх рідних, у зв»язку із чим постійно відчуває душевний дискомфорт. Зазначене в сукупності змушує позивача звертатися до суду з позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

В судовому засіданні позивач підтримав пред»явлений ним позов та просив його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Додатково позивач також пояснив, що самовільно збудовані споруди у кількості 7 (сім) будівель (тимчасові споруди для зберігання сількогосподарського інвентарю та утримання кролів) на земельній ділянці, яка є його власністю збудував брат відповідача ОСОБА_3, який наданий час помер, в той час коли земельною ділянкою площею 04223 га., ще користувалася мати відповідача, яка також померла. В даний час ці будівлі розібрані громадянином ОСОБА_4 за вказівкою відповідача, проте на земельній ділянці ще залишилися залишки будівельного сміття.

Відповідач в судове засідання не з»явився надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність та заперечує проти задоволення позову, у зв»язку із тим, що він є безпідставним та необгрунтованим.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що до того час як власником земельної ділянки став позивач цією земельною ділянкою користувалася мати відповідача, а тому її син ОСОБА_3, який вже помер, збудував свого часу на земельній ділянці споруди. Свідку відомо, що вказані споруди розібрані громадянином ОСОБА_4 за вказівкою відповідача, проте на земельній ділянці ще залишилися залишки будівельного сміття. Свідок чув, як відповідач ображав лайливими словами позивача та його дружину, знаходячись біля їхнього будинку в присутності сторонніх особах, в свою чергу свідок не вірив у правдивість висловлювань відповідача, що лунали на адресу позивача та його дружини.

Допитана в судовому засіданні, в якості свідка дружина позивача громадянка ОСОБА_6 показала, що вона з відповідачем перебуває у неприязних відносинах, оскільки останній ображає нецензурними словами її та чоловіка, він погрожував спалити їхній будинок та розбити вікна у ньому, у зв»язку із чим вона боїться залишатися одна на території домоволодіння.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач з 23 червня 2015 року є власником земельних ділянок площею, 04223 га., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та площею 0,15 га. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходяться за адресою: Кіровоградська область, Маловисківський район, смт. Смоліне, вул. Шкільна, буд. 29, згідно Свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 23 червня 2015 року та житлового будинку за вказаною адресою з переліком господарських будівель і споруд, що розташовані на земельній ділянці, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на будівлю та технічним паспортом на домоволодінняя (а.с. 6, 8, 52-57).

На підтвердження обгрунтованості своїх позовних вимог у якості доказів позивач надав суду зроблені у різний період часу фотографії самовільно збудованих споруд та залишки будівельного сміття, що залишилося після їхнього знесення (а.с. 29-33, 79-81).

Як вбачається з матеріалів справи і було визнано позивачем у технічній документації на земельну ділянку, що розроблялася при наданні земельної ділянки йому у власність, не відображені збудовані споруди, які позивач вважає самовільно збудованими і просить зобов»язати відповідача знести у судовому порядку (а.с. 10, 11, 52-57).

Судом встановлено, з пояснень самого позивача та показань свідків, що будівлі, які просить позивач зобов»язати знести відповідача, збудував не ОСОБА_2, а його померлий брат ОСОБА_3, в той час коли земельною ділянкою площею 04223 га., ще користувалася мати відповідача, яка також померла. В даний час ці будівлі розібрані громадянином ОСОБА_4 за вказівкою відповідача, проте на земельній ділянці ще залишилися залишки будівельного сміття.

Позивачу у справі неодноразово роз»яснювалося право уточнити свої позовні вимоги, конкретизувавши їх, які саме самовільно збудовані споруди необхідно зобов»язати відповідача, або уточнити позовні вимоги в частині, що стосується залишених на земельній ділянці будівельних матеріалів, після знесення таких будівель та довести це належними і допустими доказами їхню наявність саме на його земельній ділянці (а.с. 40-42).

Проте, позивач не скористався наданими йому правами на уточнення позовних вимог, зміну предмету та підстав позову (а.с. 94-94).

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз»яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до роз»яснень, які містяться у п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред»явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК України.

З урахуванням змісту вище наведеної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

При цьому, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 11 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень ст.ст. 57- 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд при розгляді справи обмежений лише тими доказами, які були надані особами, що беруть участь і самостійно змінювати підставу та предмет позову, змінювати позовні вимоги не має права.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивачем не були уточнені свої позовні вимоги та не надано належних та допустимих доказів на обґрунтованість своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо зобов»язання відповідача усунути позивачу перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення самочинно збудованої споруду необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми в розмірі 10000,00 грн. в якості компенсації за заподіяну моральну шкоду, суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Згідно ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За приписами ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Враховуючи положення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року зазначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з»ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Враховуючи, що судом не встановлено, що саме відповідач здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці позивача, а також те, що позивачем належним чином не доведено факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної їй шкоди, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на його користь грошової суми в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 179, 209, 212 -215, 218, 222, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складений 24 травня 2016 року.

Суддя: Д.М. Кратко