21.11.2016 Справа № 756/7211/16-ц
№756/7211/16-ц
№2/756/4016/16
РІШЕННЯ

Іменем України

16 листопада 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Тітова М.Ю.

за участю секретаря Іванової І.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів. Свої вимоги обгрунтовує наступним, а саме 23.05.2016 року між нею та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено Договір №004451 фінансового лізингу, згідно якого вона виступала в якості лізингоодержувача, а відповідач лізингодавець. Предмет лізингу - транспортний засіб «Toyota Corolla». Вважає, що вказаний договір був укладений з численними порушеннями чинного законодавства, які регулюють її права та охоронювані законом інтересів, містить положення, що суттєво порушують її права як споживача за вказаним договором, при цьому виходить з наступного. Договір фінансового лізингу від 23.05.2016 р. № 004451 є недійсним, з підстав визначених положеннями ч. 1 ст. 220 ЦК України, так як він нотаріально не посвідчений. Так, постановою Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 16.12.2015 року по аналогічній справі щодо визнання договору фінансового договору недійсним та стягнення коштів встановлено, що договір фінансового лізингу підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Беручи до уваги вимоги ст.ст. 203, 215, 216, 627 ЦК України, ст.ст. 6, 11 ЗУ «Про фінансовий лізинг» договір фінансового лізингу від 23.05.2016 р. є недійсним, оскільки у ньому відсутнє чітке визначення предмету лізингу. 23.05.2016 року нею на розрахунковий рахунок ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» було сплачено 43710,00 грн. з призначенням «за товар платіж згідно договору фінансового лізингу №0004451 від 23.05.2016 року. Із змісту договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами, адміністративний платіж - це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору. Згідно додатку № 1 до договору, розмір адміністративного платежу становить 43710,00 грн. Адміністративний платіж не відноситься до витрат лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Беручи до уваги вимоги ст.ст. 215, 216, 638, 837 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» Договір фінансового лізингу є недійсним. Згідно п. 2.1 договору - даний договір вступає в силу з моменту його підписання. А додатки до договору є невід'ємною його частиною. Розділ договору «Додатки до даного Договору» містить наступні пункти: №1 - Графік сплати авансового внеску №2 - специфікація; №3 - Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів. Однак, додаток № 1 та додаток № 2 до договору взагалі не підсувались, їх форма, суть та зміст не погоджувались. Додаток № 3 до договору у сторін за фактом відсутній. Його форма, сутність та зміст не погоджені. Умови договору свідчать про їх несправедливість з посиланням на те, що для визнання недійсним оспорюваного договору на підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Крім того, договір фінансового лізингу від 23.05.2016 р. № 004451 є недійсним, з підстав визначених положеннями ч. 1 ст. 227 ЦК України, так як ТОВ «ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО»» не має відповідної ліцензії.

Просила суд відповідно до вимог ст.ст. 1, 19, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів, ст.ст. 3, 16, 203, 215, 229, 230, 627 ЦК України визнати договір фінансового лізингу від 23.05.2016 року - недійсним, стягнути з відповідача на свою користь 43710 грн.

У судовому позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.

Відповідач про місце та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

23.05.2016 року між сторонами укладено договір фінансового лізингу №004451, відповідно до якого предметом фінансового лізингу є транспортний засіб, а саме «Toyota Corolla», комплектація - Style, об'єм двигуна - 1.6, тип КПП - АТ, привід - 4х2, специфікація предмету лізингу була самостійно та свідомо обрана позивачем та в повній мірі відповідає його вимогам. Відповідач бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу.

Згідно ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом (ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України).

За положеннями ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Так, статтею 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Однак, стаття 799 ЦК України знаходиться в Параграфі 5 «Найм (оренда) транспортного засобу» Глави 58 «Найм (оренда)», в той час як Параграфом 1 «Загальні положення про найм (оренду» Глави 59 «Найм (оренда)» статті від 759 по 786 не передбачено вимог щодо форми договору та тим більше його обов'язкового нотаріального посвідчення.

Так, за статтею 2 спірного договору даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 78 календарних місяців, але будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами. Строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання акту прийому-передачі предмета лізингу, та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту прийому-передачі предмету лізингу та останньому місяці сплати лізингового платежу за додатком №3 до цього договору.

Додатками до спірного договору фінансового лізингу є №1 - графік сплати авансового внеску, №2 - специфікація, №3 - графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (передається у момент підписання акту приймання/передачі предмету лізингу).

Таким чином, додатки №1 і №2 підписані сторонами, а предмет лізингу не переданий позивачу, а тому відповідно відсутні додаток №3 та акт приймання/передачі предмету лізингу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Спірним договором визначено, що предмет лізингу - транспортний засіб, який має бути обов'язково зареєстрований в органах, які зобов'язані проводити таку реєстрацію, та визначений у договорі та специфікації.

Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

За статтею 17 спірного договору підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договорів та додатків до нього. Підписанням даного договору та додатків до нього лізингоодержувач заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», що стосуються змісту даного договору та додатків до нього, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв'язку з укладенням та виконанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Представником ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» надано лізингоодержувачу повну, необхідну, доступну, достовірну інформацію про положенням договору та додатки до нього. Клієнт своїм підписом засвідчує підписом факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов'язки за договором, підтверджує здатність набувати прав і обов'язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У суду відсутні підстави вважати умови договору фінансового лізингу несправедливими, сторони врегулювали свої відносини на свій розсуд, умови договору фінансового лізингу не суперечать вимогам Цивільного кодексу України, іншим актів цивільного законодавства, звичаям ділового обороту, вимогам розумності та справедливості.

За положеннями ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Як вбачається з положень ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами: 1) страхової діяльності; 2) діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення; 3) надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; 4) діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України.

Крім того, за ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими вважаються такі послуги зокрема адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Таким чином, оскільки відповідачем укладено договір фінансового лізингу без відповідної ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, то спірний договір підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 43710 грн.

Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі 4198,20 грн.

З викладеного, ст.ст. 1-11, 15, 60, 61, 74-77, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати договір №004451 фінансового лізингу від 23.05.2016 року, який укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», недійсним.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» (ідентифікаційний код 39733392) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний НОМЕР_1) 47908,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов