Справа № 529/525/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Новака Д. І.

при секретарі Бурлига Н. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, яку вона придбала за договором купівлі-продажу. Після придбання вказаної квартири їй стало відомо, що у ній зареєстрований колишній власник ОСОБА_2, який за вказаною адресою не проживає з 2008 року.

Вказуючи на те, що факт реєстрації в даній квартирі відповідача, заважає їй вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, позивачка звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, а кожен з них надіслав суду письмову заяву з проханням про задоволення позову та розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився, хоча про місце, дату та час розгляду справи судом кожен раз був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим справа була розглянута в його відсутність на підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 липня 2008 року, що був укладений між нею та ОСОБА_3, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, що стверджується витягом з Державного реєстру правочинів за № 6236913.

Також було встановлено, що ОСОБА_3 вказану квартиру прийняв у дар від відповідача ОСОБА_2, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією договору дарування від 26 серпня 2003 року.

З дослідженої судом довідки виконавчого комітету Диканської селищної ради Диканського району вбачається, що колишній власник даної квартири, а саме відповідач ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за вказаною вище адресою.

Актами обстеження квартири АДРЕСА_2 від 11 лютого 2016 року, 15 березня 2016 року, 19 квітня 2016 року стверджується, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у цій квартирі, однак з 2008 року у ній не проживає.

Ці обставини підтверджуються і наявними у вказаних актах підписами сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтвердили, що відповідач зареєстрований у квартирі позивачки, але фактично там не проживає з 2008 року.

Реєстрація відповідача в квартирі позивачки перешкоджає останній користуватися та розпоряджатися нею, зокрема, унеможливлює отримання житлової субсидії.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації (п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав").

Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" судове рішення, що набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання

Враховуючи те, що відповідач відчуживши квартиру АДРЕСА_1 ще у 2003 році, як колишній власник житла втратив право користування цією квартирою, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення, факт його реєстрації за вказаною адресою є перешкодою у користуванні та розпоряджанні позивачкою своїм майном, тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 підлягає визнанню таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати в сумі 551 грн. 21 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 346 ч. 1 п. 1, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав", ст.ст. 10, 11, 60, 88 ч. 1, 169 ч. 4, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві особистої приватної власності позивачу ОСОБА_1.

Стягти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551 /п'ятсот п'ятдесят одна/ грн. 21 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: