АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Лазаренко В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Українець Л.Д.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») до ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 11876,12 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» три проценти річних та інфляційну складову боргу в сумі 4 622,66 грн., судовий збір в сумі 1218 грн., а всього - 5 840,66 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Київенерго». Посилається на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Київенерго», суд не надав оцінки доводам ОСОБА_2, що послуги по постачанню теплової енергії в гарячій воді йому не надаються, будинок АДРЕСА_1 не підключений до централізованого теплопостачання. Договір на постачання ПАТ «Київенерго» теплової енергії у гарячій воді від 01 липня 2001 року є нікчемним, оскільки не підписаний ОСОБА_2

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ПАТ «Київенерго» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є споживачем теплової енергії, постачання якої здійснюється ПАТ «Київенерго» через приєднану мережу за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору на постачання теплової енергії у гарячій воді віл 01 липня 2001 року № 8151047.

На ім'я ОСОБА_2 ПАТ «Київенерго» було відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, за яким здійснюється облік теплової енергії.

Нарахування відповідачу за теплову енергію здійснюється відповідно до звертання доручення про укладення договору, по приладах обліку та за тарифами, встановленими і затвердженими постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України та Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України.

Відповідно до пп. 2.2.1., 2.3.1. договору ПАТ «Київенерго» зобов'язалося постачати теплову енергію на межу балансової належності у вигляді гарячої води для потреб: опалення - в період опалювального сезону, для гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах згідно з додатком 1 до договору, а відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

На підставі п. 9 додатку 2 до договору ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звірки на початок розрахункового періоду та рахунок, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідно до п. 10 додатка 2 до договору, ОСОБА_2 зобов'язався оплачувати вартість, використаної теплової енергії не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не оплачує надані послуги, 15 жовтня 2015 року ПАТ «Київенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 червня 2011 року по 01 березня 2015 року в сумі 11876,12 грн., три проценти річних та інфляційну складову боргу в сумі 4 622,66 грн.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Київенерго».

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до положень ст. ст. 24, 25 Закону України «Про теплопостачання» теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов'язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів, а споживач теплової енергії зобов'язаний своєчасно укладати договори з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержуватися вимог договору та нормативно-правових актів.

Установивши, що ОСОБА_2 не оплачує надані ПАТ «Київенерго» послуги по постачанню теплової енергії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з нього заборгованості відповідно до заявлених вимог, трьох процентів річних та інфляційної складової.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання ОСОБА_2 на те, що фактично послуги по постачанню теплової енергії в гарячій воді йому відповідачем не надаються, оскільки будинок АДРЕСА_1 не підключений до централізованого теплопостачання, а також на те, що він не підписував договір на постачання теплової енергії у гарячій воді.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за інший період вже був предметом судового розгляду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2008 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію у гарячій воді станом на липень 2008 року в сумі 7 824,03 грн.

Вказаним рішенням суду встановлено наявність між ПАТ «Київенерго» та ОСОБА_2 договірних відносин, а також встановлено, що відповідач неодноразово проводив з ПАТ «Київенерго» взаєморозрахунки, на підставі яких йому здійснювалося нарахування на відшкодування витрат (а. с. 71).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Тому, обставини, встановлені рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2008 року не підлягають доказуванню.

Факт споживання ОСОБА_2 послуг по постачанню теплової енергії в гарячій воді за спірний період підтверджується випискою з його облікової картки (а. с. 30-49).

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звертався до суду з позовом до ПАТ «Київенерго» про визнання недійсним договору на постачання теплової енергії у гарячій воді від 01 липня 2001 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 липня 2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено (а. с. 54-55).

Заперечуючи наявність підстав для стягнення з нього заборгованості, ОСОБА_2 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що будинок АДРЕСА_1 не підключений до централізованого теплопостачання, він не споживає такі послуги.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді