Справа №489/5328/15-ц 11.07.2016 11.07.2016 11.07.2016
Провадження №22-ц/784/1593/16
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,

за участю: ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2, представника Служби у справах дітей Миколаївської міської ради ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01 червня 2016 року, ухвалене у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, про припинення права власності на частку в квартирі, визнання права власності, стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Миколаївської міської ради, про припинення права власності на частку в квартирі, визнання права власності, стягнення грошової компенсації.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначала, що вона та відповідачка є співвласниками відповідно 3/4 часток та ? частки квартири АДРЕСА_1.

Проте між нею та відповідачкою склались неприязні стосунки, у звязку з чим немає можливості спільно користуватись вказаною квартирою.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст.365 ЦК України, позивачка просила припинити право власності ОСОБА_2 на частку у вказаній квартирі з виплатою грошової компенсації вартості її частки та визнання за нею (позивачкою) право власності на 1/4 частку зазначеної квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 червня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Постановлено:

- припинити право власності ОСОБА_2 на ? частку в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частку квартири АДРЕСА_3;

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості ? частки квартири АДРЕСА_3 в розмірі 147 428 грн., за рахунок коштів, внесених нею на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області згідно квитанції № 0.0.529829028.1. від 04.04.2016 року;

- скасувати заходи забезпечення позову шляхом зняття арешту, накладеного на ? частку вказаної квартири, що належить на праві власності відповідачці.

В апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_4 відмовити у задоволенні позову. Відповідачка посилаючись на те, що при ухваленні рішенні суд не дав належної оцінки доказам, які свідчать про відсутність у неї іншого жилого приміщення, наявність двох малолітніх дітей, які проживаю з нею у спірній квартирі. Вона також зазначала, що висновки суду суперечать положенням п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України та положенням ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей».

Перевіривши матеріалами справи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню із таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для припинення права на частку відповідачки у спільному майні, посилаючись на те, є що передбачені ст.365 ЦК України, а саме: частка відповідачки у спільній частковій власності є незначною, спільне користування даною квартирою є неможливим, відповідачка є власником садового будинку, а вирішення спору шляхом припинення права власності останньої на частку у спірному майні з виплатою їй компенсації дасть їй можливість в подальшому придбати інше ізольоване житлове приміщення.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись із таких підстав.

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не випливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.365 цього Кодексу право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Зі змісту вищевказаної статті випливає, що припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пп. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України умов та з урахуванням того, чи таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 і ОСОБА_2 є співвласниками трьохкімнатної квартири №113, розташованої у будинку 53/1 по вул. Космонавтів у м. Миколаєві, загальною площею 67,4 кв. м, відповідно ? частки та ? частки (а.с.8,10,11,16,20). Згідно довідки ЖКП «Південь» Ленінського району м. Миколаєва від 29 вересня 2015 року в зазначеній квартирі зареєстровані позивачка, відповідачка та діти останньої: ОСОБА_5, 09 квітня 2007 року та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.81, 197,198 т.1). Довідки Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №11 від 29 лютого 2016 року свідчать, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 навчаються відповідно в першому та другому класі цієї школи( а.с.200, 201).

Із змісту технічного паспорту видно, що вказана квартира складається із трьох окремих ізольованих житлових кімнат, що дає можливість сторонам спільно використовувати її для проживання (а.с. 52-53, т.1) .

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №125-003 від 25 січня 2016 року сторонам запропоновано варіант визначення порядку користування спірною квартирою приміщеннями (а.с.135-148, 213, т.1). Висновком експертизи визначено, що ринкова вартість ? частки вказаної квартири становить 147428 грн.

Позивачкою на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області 04 квітня 2016 року внесено 147428 грн. у рахунок вартості ? частини вказаної квартири, співвласником якої є відповідачка (а.с.11, т.2).

В матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б, що відповідачка є власником або співвласником іншого жилого приміщення.

За змістом ст. 365 ЦК України припинення права власності на частку у спільному майні, окрім неподільності речі і внесення позивачем відповідної суми на депозит, є наявність обставин, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам іншого співвласника - відповідача по справі та членам його сімї.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року №6 - 68 цс 14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України, згідно пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

В матеріалах справи наявна копія держаного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №835828, згідно якого ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0794 га, в СВТ «Еліта» в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області для ведення садівництва та свідоцтво про право власності на садовий будинок в СВТ «Еліта» загальною площею 64,6 кв.м (а.с. 41 43, 54, т.1). Згідно акту обстеження матеріально побутових умов проживання сімї відповідачки, складеного комісією Коларівської сільської ради Жовтневого району від 22 березня 2016 року, зазначений садовий будинок не придатний для проживання у осінньо зимовий період, а на території товариства відсутні магазини, школа (а.с.7, т.2). Що стосується висновку суду про можливість придбання відповідачкою іншого ізольованого жилого приміщення після отримання компенсації вартості її частки в спільній сумісній власності та з врахування її права власності на садовий будинок, то із врахуванням цін на нерухоме майно у м. Миколаєві це є лише припущенням.

Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що в разі припинення права власності ОСОБА_2 на ? частку вказаної квартири будуть порушені її майнові та житлові права, а також житлові права її двох малолітніх дітей, чим буде завдана істотна шкода її інтересам.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини, зокрема заперечення відповідачки проти задоволення позову, наявні у справі докази. У звязку з чим, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, наявним у ній доказам та положенням ст. 365 ЦК України, що відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення нового рішення, яким в позові ОСОБА_4 слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, п. 1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка набрала чинності з 01 вересня 2015 року) з позивачки на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 535 грн. 92 коп. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права власності, визнання права власності на частку в квартирі, стягнення грошової компенсації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 535 (пятсот тридцять пять) грн. 92 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: К.О. Буренкова

Судді: Т.З. Бондаренко

ОСОБА_7