Справа № 527/270/16-ц
провадження 2/527/155/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретарі - Папенко Л.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В :

05 лютого 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, мотивуючи тим, що 6 лютого 2015 року близько 14 години 30 хвилин відповідач ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, керуючи належним позивачу на праві приватної власності автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Хорол-Семенівка-Кременчук в напрямку с. Гориславці Кременчуцького району Полтавської області в с. Погреби Глобинського району Полтавської області, порушуючи вимоги п.п. 12.3,12.4,12.9 б) Правил дорожнього руху України, допустив зіткнення з рухаючимся в попутному напрямку автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, після чого автомобіль НОМЕР_1 відкинуло на смугу зустрічного руху, де сталося його зіткнення з автомобілем НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_5 В результаті ДТП належний позивачу автомобіль «Кіа Мagentis» отримав технічні пошкодження.Вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 26.11.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. Обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 162 від 08.12.2015 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого транспортного засобу автомобіля НОМЕР_1 дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає величину 228 761 грн.44 коп. Також позивач сплатив 900 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження. З посиланням на ст.ст. 1166, 1192 ЦК України, прохає стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду в сумі 229661,44 грн. та 2296,62 грн. судового збору.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні прохав у задоволенні позову відмовити, мотивувавши тим, що він замість ОСОБА_3 сплачував кредит за автомобіль НОМЕР_4, який належить ОСОБА_3, з серпня 2009 року по листопад 2015 року, в звязку з чим відсутні підстави для стягнення з нього матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля. Вказав, що він користувався вказаним автомобілем з дати видачі довіреності по лютий місяць 2015 року, при ньому було свідоцтво про реєстрацію вказаного ТЗ. Ніяких письмових угод між ним та ОСОБА_3 щодо автомобіля «Кіа Magentis», днз ВІ 0982 АХ, не укладалося, були лише усні домовленості, згідно яких ОСОБА_2 виплачував кредит за автомобіль і автомобіль залишався йому.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ч.1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають.

Вироком Глобинського районного суду від 26 листопада 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно вироку суду, 6 лютого 2015 року приблизно о 14 год. 30 хв., в світлий час доби, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, керуючи автомобілем НОМЕР_5, рухався по сухому асфальтобетонному покриттю автодороги Хорол-Семенівка-Кременчук в с. Погреби Глобинського району Полтавської області (правильна назва населеного пункту уточнена під час судового слідства) в напрямку с. Гориславці Кременчуцького району (правильна назва району уточнена в засіданні). Попереду нього, в попутному напрямку, рухався автомобіль «Москвич М-21251», д.н.з. М2127 ПО, під керуванням ОСОБА_4, який, маючи намір виконання маневру повороту ліворуч, зупинився на своїй смузі руху, надаючи перевагу в русі автомобілю НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_5, що рухався в зустрічному напрямку. ОСОБА_2, їдучи у вказаному напрямку по вул. Леніна с. Погреби Глобинського району з перевищенням дозволеної в межах населеного пункту швидкості, при виникненні небезпеки для руху зупинці попутного автомобіля, яку міг об»єктивно виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості та своєчасного екстреного гальмування керованого ним автомобіля, чим порушив вимоги пунктів 12.3,12.4,12.9 б) Правил дорожнього руху України, і, як наслідок, допустив зіткнення з автомобілем «Москвич М-21251», д.н.з. М2127 ПО. Автомобіль «Kіа-Magentis, д.н.з.ВІ 0982АХ, при цьому відкинуло на смугу зустрічного руху, де сталося його зіткнення з автомобілем НОМЕР_6, під керуванням ОСОБА_5

В результаті вказаної дорожньо транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_5, отримав технічні пошкодження.

Із змісту ч.4 ст. 61 ЦПК України вбачається, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_5, легковий седан, 2008 року випуску, належить ОСОБА_3.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_5, зі згоди ОСОБА_3

Зі вступом в законну силу Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень» № 3565-VI від 05.07.2011 року не заборонено керування чужим транспортним засобом без довіреності власника.

Посилання відповідача ОСОБА_2 на той факт, що він є фактичним власником автомобіля НОМЕР_5, а тому відсутні підстави для стягнення з нього матеріальної шкоди, є безпідставним з наступних підстав.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. За змістом положень ст.207, п.3 ч.1 ст.208, статтей 655 - 657 ЦК України договір купівлі-продажу автомобіля укладається у простій письмовій формі. Відповідно до п.п. 2, 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998року № 1388, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов»язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності.

Автомобіль «Kіа-Magentis», д.н.з. НОМЕР_7, не був знятий з обліку в органах ДАІ та до даного часу зареєстрований на ОСОБА_3, тобто саме він є власником вказаного автомобіля. Фактична передача транспортного засобу у володіння позивача не має наслідку переходу права власності .

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 162, від 08.12.2015 року, складеного експертом ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5 позивачу по справі, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження та становить 228761,44 грн.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відповідачем не оспорено розмір ринкової вартості автомобіля.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4 роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. П. 15 регламентує, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Судом під час розгляду справи ставилося на обговорення питання щодо передачі залишків автомобіля НОМЕР_5, після відшкодування збитків, відповідачу ОСОБА_2. Проте, ОСОБА_2 не скористався своїм правом на подання заяви про передачу йому залишків автомобіля після відшкодування шкоди.

Встановлено, що ОСОБА_2 внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху України скоїв ДТП, в результаті якої завдав матеріальних збитків ОСОБА_3, вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 26.11.2015 року , яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України набрав законної сили, доказів на підтвердження того, що шкоди завдано не з його вини не надав.

Відповідно до пояснень представника позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_7О, іншими видами страхування, крім обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, автомобіль НОМЕР_5, не застрахований.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 228761 грн. 44 коп. понесених збитків, у зв'язку з пошкодженням автомобіля НОМЕР_8 та 900 грн., які сплачені ним за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2296,62 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16,1166,1192 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88,158, 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 шкоду в розмірі 228761 ( двісті двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят одну) грн. 44 коп. та 900 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2296,62 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька