Провадження № 2/234/300/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Пікалової Н.М.,

при секретарі Скоробогатовій М.В., за участю представника позивача Сидюк О.В., відповідачів ОСОБА_2 , її представника ОСОБА_3., ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві зазначено, що 01.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № КТНЗАN91003057 . Згідно до договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_6 кредит в розмірі 59584,18 грн. на термін до 31.08.2015 року, а відповідачка зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання виконав, а відповідачка не виконала станом на 17.08.2015 року має заборгованість 364088,21 грн., яка складається з наступного: 44370,60- заборгованість за кредитом, 14,59- заборгованість по процентам за користування кредитом, 302127,39- пеня за несвоєчасність виконання зобовязан за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250 грн- штраф, 17325 грн.- штраф ( процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язання за Договором № КТНЗАN91003057 між позивачем та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, як поручителями було укладено договори поруки. Відповідно до ст.ст.610,554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Просить стягнути солідарно з відповідачів 364088,21 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі згідно до кредитного Договору № КТНЗАN91003057 та додаткових угод від 28 жовтня 2011 року, від 28 серпня 2013 року, 25 січня 2014 року , від 24 жовтня 2015 року. Суду пояснила, що згідно до останньої додаткової угоди від 24 жовтня 2015 року дата остаточного погашення вказана 25.10.2021 р., розмір пені 4,15 і останній платіж було виконано 20.12.2014 року у сумі 550 грн.14 коп.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 суду пояснила, що з позовними вимогами не згодна повністю. ОСОБА_4 попросила її взяти в кредит кошти для купівля автомобілю. В зв'язку з тим, що вона не могла їй відмовити, вона на це погодилась і вони домовились, що ОСОБА_2 оформить на своє ім'я договір кредиту, а сплачувати його буде ОСОБА_4. Якийсь час так і було, але потім у ОСОБА_4 виникли грошові проблеми і кредит не погашався. Просить виключити її як співвідповідача з позовних вимог і стягнути кошти саме з ОСОБА_4

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримала заперечення проти позову. Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог у відношенні ОСОБА_2

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_4 проти позовних вимог не заперечувала, оскільки пояснила, що між нею та банком є усна домовленість, що вона повинна виплатити банку 44370,60 грн , а штрафні санкції банк стягувати не буде. Дійсно вона просила ОСОБА_2 отримати для неї грошові кошти на придбання автомобілю. Договір поруки вона підписувала і була обізнана про укладання всіх додаткових угод по справі. Просила зменшити пеню, бо вона знаходиться у скрутному матеріальному положенні і застосувати річний строк позовної давності для стягування пені.

В судове засідання не з'явився ОСОБА_5 про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд заслухав пояснення представника позивача, відповідачів, представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2008 року сторони уклали кредитний договір строком по 31.08.2015 року включно, за яким відповідачка ОСОБА_2отримала кредитні кошти у загальній сумі 59584,18 грн.

Сторони також домовились, що в разі порушення умов договору як позичальницею, так і кредитором настає відповідальність, обумовлена цим договором, зокрема, договором передбачене стягнення штрафу та пені у разі неналежного виконання позичальницею своїх зобов»язань за кредитним договором.

Так, обумовлений у договорі штраф - фіксована частина та процентна складова - не є подвійною юридичною відповідальністю за одне і те ж правопорушення, а є визначеним сторонами у письмовому договорі штрафом, який складається з фіксованої частини та процентної складової, тобто є узгодженим порядком обчислення, а не подвійною відповідальністю.гідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені статтями 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України та статті 24 Закону України «Про заставу» якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином у кредитора для задоволення своїх грошових вимог є право звернення стягнення на предмет застави; разом із тим сам по собі факт реалізації предмета застави, не припиняє грошового зобов'язання боржника в тому разі, коли сума, одержана від продажу предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, й у такому випадку закон передбачає право кредитора о держати суму, якої не вистачає для повного задоволення його вимоги, з іншого майна боржника.

З матеріалів справи убачається, що відповідач не виконав своїх обов'язків за кредитним договором. На виконання рішення суду про звернення стягнення заставлене майно, автомобіль було реалізоване. Проте одержаної від продажу заставленого майна суми грошових коштів ( 5000 гривень) недостатньо для повного задоволення грошових вимог. Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку сума заборгованості станом на 17.08.2015 року складає 364088,21 грн. у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 44370,60 грн., заборгованість за відсотками у сумі 14,59грн, заборгованість по пені-302127,39 , штраф фіксована сума- 250 грн і 17325 ,63 грн.- штраф ( процентна складова)

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позичальником порушуються зобовязання за кредитним договором, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом, відсотками, комісією підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо стягнення штрафів та пені суд виходить з того, що Відповідно до положень ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частина 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача під час розгляду справи наполягав на застосуванні наслідків спливу позовної давності.Але судом встановлено, що останій платіж по кредитному договору був проведений 20.12.2014 року , а о суду позивач звернувся 02.11.2015 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053 на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до яких входило м. Краматорськ Донецької області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

У зв'язку з тим, що розпорядження КМУ від 30.10.2014 року зупинене 5 листопада 2014 року Банк повинен був не нараховувати, або скасувати відповідачці нараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року по 4 листопада 2014 року, яка склала 112815,53 грн.. Таким чином, заборгованість по пені та комісії, яка підлягала стягненню складає 189311,86 грн.

Суд вважає за можливе зменшити суму пені до розміру тіла кредиту 44370 грн.60 коп., бо на цьому наполягали відповідачі, пояснили тяжким матеріальним становищем неможливість погашення заборгованості по кредиту.

Крім того суд вважає, що заперечення відповідачки ОСОБА_2 проти позову не можуть бути прийняти судом, бо в судовому засіданні перевірено, що саме відповідачка ОСОБА_2 укладала кредитний договір, укладала додаткові угоди до кредитного договору і розуміла всі наслідки своїх дій, Свої договори з ОСОБА_4 про використання кредитних коштів це особиста справа відповідачки ОСОБА_2

Задовольняючі позовні вимоги частково суд з урахуванням вимог ст.. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача частково судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 536, 611, 1050, 1054 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" (р/р № 3111, МФО 305299, ) заборгованість за договором № КТНЗАN91003057 від 01.09.2008 року з додатками станом на 02.11.2015 року в сумі 106330,79 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 44370,60 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі - 14,59 грн., пеню - 44370,60грн., штраф-250 грн.(фіксована частина ), 17325 грн. -штраф ( процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" (р/р № 3111, МФО 305299, ) витрати по сплаті судового збору у сумі по 531,65 грн. з кожного .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті й надруковано в одному екземплярі.

Суддя: