Ухвала

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Коротуна В.М.,

суддів: Гвоздика П.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом прокурора Ставищенського району Київської області до ОСОБА_3, Головного управління Держземагентства України в Київській області, треті особи: відділ Держземагентства України в Ставищенському районі Київської області, реєстраційна служба Ставищенського районного управління юстиції в Київській області, селянське фермерське господарство «Одікон», про визнання недійсними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, за касаційними скаргами ОСОБА_4, яка діє в інтересах селянського фермерського господарства «Одікон», та першого заступника прокурора Київської області на рішення апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року прокурор Ставищенського району Київської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Головного управління Держземагентства України в Київській області, треті особи: відділ Держземагентства України в Ставищенському районі Київської області, реєстраційна служба Ставищенського районного управління юстиції в Київській області, селянське фермерське господарство «Одікон» (далі - СФГ «Одікон»), про визнання недійсними та скасування наказів, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що прокуратурою району встановлено порушення земельного законодавства під час відведення земельних ділянок в оренду на території Ставищенського району в адміністративних межах Сухоярської сільської ради для ведення фермерського господарства ОСОБА_3

Зокрема, Головним управлінням Держземагентства України в Київській області передано в оренду на 49 років ОСОБА_3 на підставі договору оренди від 04 листопада 2014 року земельну ділянку площею 43,8938 га на території Сухоярської сільської ради для ведення фермерського господарства. Вказаний договір укладений на підставі наказу Головного управління Держземагентства України в Київській області від 28 жовтня 2014 року № 10-8743/15-14-сг про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки. Зазначав, що відомості про надання ОСОБА_3 в оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 27 листопада 2014 року, цього ж дня до реєстру внесено відомості про інше речове право, а саме: право оренди земельної ділянки за вищевказаним договором оренди землі із ОСОБА_3 Однак межі земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, наданої в оренду ОСОБА_3, співпадають із межами земельної ділянки, яка надана СФГ «Одікон» на праві постійного користування згідно з державним актом на право постійного користування землею від 17 червня 1997 року серії НОМЕР_2.

Вказував, що СФГ «Одікон» використовує земельну ділянку на праві постійного користування із моменту його державної реєстрації, тобто з 10 жовтня 1997 року і по даний час. В листі начальника відділу Держземагентства України у Ставищенському районі від 19 лютого 2015 року №10-1024-0.2-212/2-15 зазначено, що інформація про вилучення земельних ділянок, наданих засновнику СФГ «Одікон», у відділі відсутня. Вищевикладене вказує на порушення встановленого державою порядку щодо надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

Зазначав, що Головним управлінням Держземагентства України в Київській області прийнято наказ від 01 жовтня 2014 року № 6265/15-14 та наказ від 28 жовтня 2014 року № 10-8743/15-14-сг всупереч вимогам ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. 116 ЗК України та ст. ст. 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство». У зв'язку з тим що на підставі вказаного наказу укладено договір оренди земельних ділянок, останній відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. 152 ЗК України підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи викладене, прокурор просив визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства України у Київській області від 01 жовтня 2014 року № 6265/15-14 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою»; визнати недійсним та скасувати наказ Головного управління Держземагентства України в Київській області » від 28 жовтня 2014 року № 10-8743/15-14-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки; визнати недійсним договір оренди землі від 04 листопада 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області та ОСОБА_3 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області Совича С.П., індексний номер 17549542 від 27 листопада 2014 року; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області СовичаС.П., індексний номер 17549542 від 27 листопада 2014 року, про державну реєстрацію інших речових прав - право оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагентства України у Київській області від 01 жовтня 2014 року № 6265/15-14 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою».

Визнано недійсним та скасовано наказ Головного управління Держземагентства України в Київській області від 28 жовтня 2014 року № 1-8743/15-14-гс «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки».

Визнано недійсним договір оренди землі від 04 листопада 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства України в Київській області та ОСОБА_3 та зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області Совича С.П., індексний номер 17549542 від 27 листопада 2014 року.

Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області Совича С.П., індексний номер 17549542 від 27 листопада 2014 року, про державну реєстрацію інших речових прав - право оренди земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року рішення Ставищенського районного суду Київської області від 22 травня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4, яка діє в інтересах селянського фермерського господарства «Одікон», та перший заступник прокурора Київської області просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи та перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте таким вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що накази Головного управління Держземагентства України в Київській області від 01 жовтня 2014 року № 6265/15-14 та від 28 жовтня 2014 року № 10-8743/15-14-сг прийняті з порушенням вимог Конституції України, ст. ст. 116, 123 ЗК України, а тому спірний договір оренди землі від 04 листопада 2014 року, укладений між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області та ОСОБА_3, має бути визнаний недійсним відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що після смерті орендаря до нового власника в порядку спадкування не переходить право на користування земельною ділянкою, яку використовував громадянин для ведення фермерського господарства на праві постійного користування. Для отримання цієї земельної ділянки новий власник має право звернутись до відповідного органу влади з заявою про передачу йому землі в оренду. Крім того, суд апеляційної інстанції оцінив як недопустимий доказ листи ПП «Земля» на підтвердження накладення земельної ділянки, яка була надана у користування ОСОБА_3, на земельну ділянку СФГ «Одікон».

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Суди під час розгляду справи встановили, що на підставі державного акта на право постійного користування землею від 17 червня 1997 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 для ведення селянського фермерського господарства було надано у постійне користування земельну ділянку площею 47 га, що знаходиться на території Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області.

10 жовтня 1997 року розпорядженням голови Ставищенської РДА № 356 зареєстровано селянське фермерське господарство «Одікон», головою якого став ОСОБА_6

Рішенням Ставищенської районної ради від 17 квітня 1997 року № 143 йому було надано в постійне користування земельну ділянку площею 47 га із земель запасу Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області та перенесено в натуру її межі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Ще за життя останнього 16 липня 2012 року головою СФГ «Одікон» на зборах членів господарства було обрано ОСОБА_4, зареєстровано відповідні зміни до статуту СФГ «Одікон» та затверджена його нова редакція.

Установлено також, що 13 квітня 2014 року відповідач ОСОБА_3 подав до Головного управління Держземагентства України у Київській області клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, орієнтовною площею 60 га на 49 років.

Наказом Головного управління Держземагентства України у Київській області від 01 жовтня 2014 року № 6265/15-14 ОСОБА_3 було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, яка розташована на території Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області.

28 жовтня 2014 року Головним управлінням за № 10-8743/15-14-сг видано наказ про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки відповідачу ОСОБА_3, загальною площею 43, 8938 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області.

04 листопада 2014 року було укладено договір оренди землі. Речове право відповідача ОСОБА_3 на нерухоме майно, а саме: оренда земельної ділянки, в установленому порядку 27 листопада 2014 року зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.

Відповідно до довідок ПП «Земля» від 19 лютого 2015 року № 34 та від 20 травня 2015 року № 100 земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 43, 8938 га, що надана в оренду ОСОБА_3, накладається на земельну ділянку, яка перебуває у постійному користуванні СФГ «Одікон» згідно з державним актом на право постійного користування землею від 17 червня 1997 року серії НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зокрема, у ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до положень ч. ч. 2, 3 ст. 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам.

Згідно з п. «б» ч. 2 ст. 198 ЗК України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Положеннями ст. 198 ЗК України передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану.

Статтею 143 ЦПК України встановлено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 167 ЦПК України головуючий роз'яснює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки.

За таких обставин, ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, якими передбачено обов'язок суду сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, свій обов'язок не виконав та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову, не вирішивши спір по суті.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції при ухваленні рішення не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, були порушені норми матеріального та процесуального права, таке рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє в інтересах селянського фермерського господарства «Одікон», та першого заступника прокурора Київської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Коротун

Судді: П.О. Гвоздик

Л.М.Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О.Писана