АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Борисової О.В.

ГаращенкаД.Р.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 8 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування майна у його набувача,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 8 вересня 2016 року за безпідставністю заявленого позову відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування майна у його набувача.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.185-190).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представників позивача, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити; представника відповідача, ОСОБА_7, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

11 жовтня 2011 року на підставі договору купівлі-продажу №ВА-000477, укладеного між ТОВ "Восток Авто" та ОСОБА_3, останній придбав автомобіль "Toyota Camry" 2,5 А/Т Sedan Comfort 2R (а.с.9-20).

Первинна реєстрація вказаного автомобіля була здійснена на ім`я ОСОБА_3 2 лютого 2012 року (а.с.22,23).

18 жовтня 2014 року здійснено перереєстрацію автомобіля при видачі дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_3

24 грудня 2014 року за невстановлених обставин автомобіль "Toyota Camry", номер кузова НОМЕР_2, номер двигуна НОМЕР_1 перереєстрований на ОСОБА_8 за довідкою-рахунком від 14 грудня 2014 року, на ім'я ОСОБА_8 видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3

15 травня 2015 року автомобіль знято з обліку для реалізації по дорученню ОСОБА_9 (копія облікової картки НОМЕР_4 від 15 травня 2015 року; а.с.51)

17 травня 2015 року на спірний автомобіль Голосіївською філією ТОВ "Авто-Холл" виписано довідку-рахунок ААЕ №143233 на ім'я ОСОБА_4 (а.с.50), яка до реєстраційних підрозділів МВС для реєстрації транспортного засобу не надходила.

19 травня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ГСУ МВС України в м. Києві із заявою про те, що в жовтні 2014 року з гаража його знайомого ОСОБА_10 в м. Донецьку невідомими особами викрадено належний йому на праві власності автомобіль марки &quot;Toyota Camry&quot;,д.н.з. НОМЕР_5 (а.с.24,25).

Указана заява внесена до ЄРДР 19 травня 2015 року за № 004975 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.3 КК України (а.с.26). Згідно витягу з ЄРДР органом досудового розслідування є Голосіївське районне управління ГУ МВС України в м. Києві.

30 травня 2015 року автомобіль вилучено та транспортовано до Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Голосіївська, 15 (а.с.45-47).

21 липня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до слідчого відділу Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а 29 липня 2015 року - до прокурора Голосіївського району м. Києва із заявами, в яких просила вирішити питання про повернення їй автомобіля "Toyota Camry", 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, транзитні номерні знаки НОМЕР_6, який належить їй на праві власності відповідно до довідки-рахунку ААЕ №143233 від 17 травня 2015 року (а.с.77,78).

За встановлених обставин, виходячи з того, що 17 травня 2015 року автомобіль "Toyota Camry" був перепроданий ОСОБА_11, який на своє ім`я його не реєстрував, так як мав намір зареєструвати його на іншу особу, а також з огляду на те, що на момент вилучення транспортного засобу у ОСОБА_11 знаходились документи на автомобіль, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що останнім його набувачем є ОСОБА_11, а тому вимоги ОСОБА_3 по витребування автомобіля "Toyota Camry" у ОСОБА_4, яка на момент звернення позивача до суду ним не володіла, є безпідставними.

Крім того, районний суд відхилив позицію ОСОБА_3 про те, що автомобіль був придбаний відповідачем у особи, яка не мала права його відчужувати, оскільки, виходячи з презумпції правомірності набуття права власності, вважав її необґрунтованою, так як на момент придбання відповідачем спірного автомобіля, тобто станом на 17 травня 2015 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане на ім`я ОСОБА_8, недійсним в установленому законом порядку не визнавалось і жодних заборон на відчуження транспортного засобу не існувало, а заяву до правоохоронних органів з приводу зникнення автомобіль позивач подав лише 19 травня 2015 року.

Районний суд також прийшов до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на спірний автомобіль не підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачем право власності ОСОБА_3 не оспорюється.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Районним судом дана невірна оцінка доказам та неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права в частині: моменту набуття права власності за договором; вимог до форми договору купівлі-продажу автомобіля, та в частині захисту права власності.

Указані обставини, ураховуючи положення ст.309 ЦПК, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

За правилом ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до положень ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У даному конкретному випадку наявними у матеріалах справи письмовими доказами, відомості яких узгоджуються між собою та доповнюються показаннями свідків, допитаних районним судом, підтверджуються наступні обставини.

По-перше, ОСОБА_3 є законним власником спірного майна - легкового автомобіля TOYOTA CAMRY, 2011 року випуску, кузов номер НОМЕР_2, двигун номер НОМЕР_1 Цей автомобіль був набутий позивачем на підставі договору та у встановленому законом порядку пройшов державну реєстрацію (а.с.9-23).

По-друге, це майно разом із документом, що засвідчує право власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), вибуло з володіння власника поза його волею. По факту незаконного заволодіння спірним автомобілем ведеться досудове розслідування (а.с.24-79). Невстановленими слідством особами спірний автомобіль із застосуванням підробленого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім'я ОСОБА_12 № НОМЕР_7, номер якого співпадав із номером дубліката свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім'я ОСОБА_3 (а.с.69-75), було переоформлено на ОСОБА_8 за довідкою-рахунком № 877714 від 14 грудня 2014 року (а.с.48). При цьому ОСОБА_8 власноручно написав, що попереднє свідоцтво про реєстрацію ним було втрачено і він для здійснення реєстрації має лише довідку-рахунок та автомобіль. Відповідно до показань ОСОБА_8 у якості свідка у кримінальному провадженні спірний автомобіль був придбаний ним не у законного власника - ОСОБА_3, а в іншої, невідомої, особи (а.с.49, 51-58; 153-154).

Отже, ОСОБА_8 придбав автомобіль у особи, яка не мала права його відчужувати. Крім того, факт відчуження спірного автомобіля від імені його власника - ОСОБА_3, не був жодним чином оформлений. Доказів існування будь-яких правочинів щодо відчуження спірного автомобіля ОСОБА_3, чи уповноваженими власником особами від його імені, у розпорядженні суду немає.

З огляду на ці обставини - перехід права власності без фактичного вчинення правочину, наслідком якого є набуття права власності (на підставі підробленого документа), у контексті положень ЦК України щодо правочинів, майно - спірний автомобіль, який вибув із володіння ОСОБА_3 поза його волею, може бути витребувано шляхом подання індикаційного позову.

Такі позовні вимоги у рамках даної справи пред'явлені ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка є останнім набувачем спірного автомобіля, оскільки на її ім'я Голосіївською філією ТОВ "Авто-Холл" виписано довідку-рахунок ААЕ №143233 від 17 травня 2015 року (а.с.50).

Посилання ОСОБА_4 на те, що останнім набувачем спірного автомобіля є ОСОБА_11, який придбав автомобіль у відповідача на підставі усної домовленості і мав документи на автомобіль, відхиляються апеляційним судом як безпідставні з огляду на таке.

За правилами ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до положень ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти, зокрема, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів" (далі - Порядок), що є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС забороняється (п.3 Порядку). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, є оформлені в установленому порядку: договори; свідоцтва; відповідні рішення; довідка; акти; митна декларація (п.8 Порядку).

Ураховуючи вищенаведені положення Цивільного кодексу у системному зв'язку із положеннями Порядку, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу автомобіля, який має наслідком перехід до покупця усіх правомочностей власника, повинен бути вчинений у письмовій формі. Адже за новим власником автомобіль може бути зареєстрований тільки на підставі документа, зокрема, договору.

З огляду на викладене, у суду є всі підстави вважати, що саме ОСОБА_4 є останнім володільцем спірного автомобіля.

Оскільки, виходячи з конкретних обставин даної справи у контексті положень ст. 388 ЦК України, спірний автомобіль може бути витребуваний у тому числі у в добросовісного набувача, та обставина, чи є ОСОБА_4 добросовісним набувачем, не має правового значення для вирішення спору.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У даному випадку, по-перше, позивач поза його волею втратив автомобіль разом із документом, що засвідчує право власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу); по-друге, право власності ОСОБА_3 на спірний автомобіль не визнається ОСОБА_4, яка вважає себе власником цього майна, і 21 липня 2015 року звернулась до слідчого відділу Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, а 29 липня 2015 року - до прокурора Голосіївського району м. Києва із заявами, в яких просила вирішити питання про повернення їй автомобіля "Toyota Camry", 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_2, транзитні номерні знаки НОМЕР_6, який належить їй на праві власності відповідно до довідки-рахунку ААЕ №143233 від 17 травня 2015 року (а.с.77,78).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання за ОСОБА_3 права власності на спірний автомобіль та витребування цього майна з незаконного володіння ОСОБА_4. у власність позивача.

Виходячи з положень п. 8 Порядку, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про витребування разом із автомобілем свідоцтва про реєстрацію на ім'я ОСОБА_8 та довідки-рахунку на ім'я ОСОБА_4

За правилами ст.88 ЦПК при задоволенні позову суд присуджує позивачеві з відповідача 7 350 грн. (3500+3850 ; а.с.8, 184) на відшкодування понесених ОСОБА_3 судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.303, 307-309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 8 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати за ОСОБА_3 право власності та транспортний засіб - легковий автомобіль TOYOTA CAMRY, 2011 року випуску, кузов номер НОМЕР_2, двигун номер НОМЕР_1

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 та передати у власність ОСОБА_3 транспортний засіб - легковий автомобіль TOYOTA CAMRY, 2011 року випуску, кузов номер НОМЕР_2, двигун номер НОМЕР_1

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 7 350 грн. (Сім тисяч триста п'ятдесят грн. 00 коп.) на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: О.В. Борисова

Д.Р.Гаращенко