АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2719/16 Справа № 175/2787/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Черненкової Л.А., Пономарь З.М.

при секретарі - Григор'євій В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року у цивільній справі за позовом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року Підгородненська міська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що під час перевірки Державною інспекцією сільського господарства у Дніпропетровській області було встановлено самовільне зайняття земельної ділянки ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 з метою використання її під городництво за відсутності відповідного рішення Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

23 грудня 2014 року погоджувальною комісією міської ради здійснено виїзд, під час якого встановлено використання земельної ділянки по АДРЕСА_2, в кінці земельної ділянки АДРЕСА_1, самовільна зайнята земельна ділянка, площею 0,0513 га та використовується під городництво ОСОБА_4

31 грудня 2014 року за вих. № 1794 ОСОБА_4 направлено припис з вимогою в місячний термін звільнити самовільно захоплену земельну ділянку, однак остання проігнорувала його.

У зв'язку із вищезазначеним, позивач просив зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0513 га, розташовану в кінці земельної ділянки АДРЕСА_1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області під городництво, яка відноситься до земель комунальної власності, що підпорядковані Підгородненській міській раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області, привести за власний рахунок зазначену земельну ділянку в придатний для використання стан, знести за власний рахунок огорожу, та повернути земельну ділянку до комунальної власності Підгородненської міської ради. Вирішити питання про судові витрати.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року позовні вимоги Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області задоволено (а.с.49-50).

Судом зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звільнити за власний рахунок самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0513 га, розташовану в кінці земельної ділянки АДРЕСА_1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області під городництво, яка відноситься до земель комунальної власності, що підпорядковані Підгородненській міській раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Судом зобов'язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести за власний рахунок земельну ділянку, площею 0,0513 га, розташовану в кінці земельної ділянки АДРЕСА_1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, в придатний для використання стан.

Звільнити самовільно захоплену ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,0513 га, розташовану в кінці земельної ділянки АДРЕСА_1 Дніпропетровського району Дніпропетровської області, шляхом знесення огорожі у вигляді сітки рабиці.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із заочним рішенням суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с.15-16).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вищезазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та законності, оскільки Підгороднянській міській раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області належать землі, що перебувають у комунальній власності, а тому з урахуванням положень ч.2 ст.152 ЗК України, позивач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю та відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав.

Проте з висновками суду погодитися не можливо з урахуванням наступного.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 грудня 2014 року на виконання листа прокуратури Дніпропетровського району № 84-3824вих-14 від 11 грудня 2014 року погоджувальною комісією міської ради здійснено виїзд для розгляду питання стосовно дотримання вимог земельного законодавства України ОСОБА_4

Під час виїзду встановлено, що по АДРЕСА_2 в кінці земельної ділянки № 34 по вул. Зарічній, самовільно зайнята земельна ділянка, орієнтованою площею 0,513 га, яка використовується ОСОБА_4 без відповідних правовстановлюючих документів.

З метою усунення встановленого порушення ОСОБА_4 направлено припис за вих. № 1794 від 31 грудня 2014 року з вимогою в місячний термін звільнити самовільно захоплену земельну ділянку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, виданого 08 квітня 1997 року Підгородненською міською радою народних депутатів, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки загальною площею 0,1032 га, яка розташована по вул. Радужній Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка передана під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 111).

Як вбачається із плану зовнішніх меж земельної ділянки, що містяться в державному акті вона проходить від точки Б до точки В по вулиці Радужній, від точки Г до А розташовані землі суміжного користування ОСОБА_4

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2, виданого 08 квітня 1997 року Підгородненською міською радою народних депутатів, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_1 Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка передана під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - 0, 1000 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,1167 га, загальною площею 0,1167 га (а.с. 122).

Як вбачається із плану зовнішніх меж земельної ділянки, що містяться в державному акті вона проходить від точки Б до точки В, проте по якій вулиці не зазначено, також розташовані землі суміжного користування.

З реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Новомосковського МБТІ» від 11 червня 2015 року вбачається, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, а саме по ? будинку АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищезазначене, відповідачі мають право володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою в межах, визначених державними актами на право приватної власності на землю.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 212 ЗК України зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, належним чином не перевірив доводи позивача та не прийняв до уваги те, що акт №10/5 перевірки дотримання вимог земельного законодавства, який став підставою для звернення до суду, складений у відсутність відповідачів, не містить даних стосовно розмірів спірної земельної ділянки, а замість цього зазначено лише орієнтовану площу, що унеможливлює встановлення фактичних обставин у справі.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

За таких обставин, встановити чи порушують землекористувачі права позивача, або користуються переданими їм у власність земельними ділянками відповідно до розмірів, визначених в державних актах, та не порушують в користуванні належними їм на праві власності земельними ділянками, не представляється можливим, що не відповідає положеннями ст.1, 3 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, за змістом яких обов'язковою умовою задоволення позову є встановлення факту порушення прав позивача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення допустив порушення норм процесуального права та прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З урахуванням положень ч.5 ст.88 ЦПК України, при ухваленні нового рішення суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 у розмірі 1 071, 84 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки - відмовити.

Стягнути з Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 071, 84 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Л.А. Черненкова

З.М. Пономарь