У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів за договором оренди, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, поданою представником ОСОБА_9, на рішення апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, який у подальшому уточнила, і просила стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором оренди житла у розмірі 606 893 грн 47 коп., сплачені нею комунальні послуги за період користування відповідачами належним їй житлом у розмірі 3 446 грн 02 коп., понесені нею збитки, пов'язані з відновленням порушеного права, а саме: придбання рухомого майна замість вивезеного відповідачами, що належало їй на праві власності, на загальну суму 79 849 грн, а також відшкодувати завдану їй моральну шкоду у розмірі 8 000 грн.

Позивач ОСОБА_6 посилалася на те, що 31 жовтня 2009 року між нею та ОСОБА_8 було укладено договір оренди трикімнатної квартири АДРЕСА_1, строком дії на два роки з 15 листопада 2009 року по 15 листопада 2011 року з правом подальшого викупу. Орендна плата за домовленістю сторін була встановлена у розмірі 500 доларів США щомісяця за курсом Національного банку України. Відповідно до вказаного договору нею було передано у користування відповідачам, крім приміщення, рухоме майно, що знаходилося у ньому, а саме: вбудована кухня, вбудована прихожа, стіл і шість стільців, три дзеркала, люстра, стінка в столовій, тобто все майно, що зазначено у пункті № 2 договору оренди.

На час укладення зазначеного договору квартира, яка є об'єктом договору оренди житла, вже була реконструйована у житловий будинок АДРЕСА_1, у зв'язку з чим площа квартири у договорі зазначена у розмірі 160 кв. м.

За її згодою відповідачі були зареєстровані за місцем проживання у спірному житловому будинку. Після спливу строку договору оренди у листопаді 2011 року вона звернулася до відповідачів з проханням сплатити орендну плату, а також укласти угоду щодо відчуження майна на їх користь, як сторони домовлялися раніше, але відповідачі спочатку погоджувалися, а потім перестали реагувати на її вимоги та пропозиції. Ігнорування її вимог стало приводом для її звернення до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про їх виселення та визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2013 року її позов було задоволено частково, визнано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування вказаним житловим будинком АДРЕСА_1, з виселенням вказаних осіб із житлового будинку. Відповідачі самостійно рішення суду виконувати відмовлялися, тому лише 22 жовтня 2013 року працівниками державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було проведено їх примусове виселення з орендованого приміщення. Відповідно до акта державного виконавця від 22 жовтня 2013 року майна для опису в квартирі не було, відповідачі вивезли все майно, в тому числі, яке їм не належало, а саме: вбудовану кухню, вбудовану вітальню, стіл і шість стільців, три дзеркала, люстру зі столової і стінку.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивачОСОБА_6 просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором оренди житла, яка утворилася за період з 15 листопада 2009 року по 22 жовтня 2013 року із розрахунку 500 доларів США на місяць, що складає суму 23 500 доларів США, що за курсом Національного банку України становило 606 893 грн 47 коп., 3 446 грн 02 коп. - розмір сплаченої нею заборгованості за комунальні послуги, яка виникла за час проживання відповідачів в орендованому приміщенні, 79 849 грн - вартість придбаного нею рухомого майна, замість вивезеного відповідачами, що належало їй на праві власності, та 8 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто на її користь солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 суму заборгованості за договором оренди від 31 жовтня 2009 року у розмірі 308 263 грн 20 коп., 83 295 грн 02 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 8 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судовий збір.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову ОСОБА_6, стягнуто на її користь з ОСОБА_7, ОСОБА_8 компенсацію витрат, пов'язаних з оплатою комунальних послуг, у сумі 643 грн 59 коп. У решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення апеляційного суду не відповідає цим вимогам у повній мірі.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. До договору найму житла, крім найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.

Під час розгляду справи судами було встановлено, щоОСОБА_6 на праві власності належала трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 55,2 кв. м, житловою площею 27,2 кв. м. Після проведеної реконструкції вказаної квартири рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 4 червня 2010 року за ОСОБА_6 визнано право власності на реконструйоване нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 159 кв. м, житловою площею 50,7 кв. м. Право власності позивача на зазначений житловий будинок зареєстровано у комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», що підтверджується витягом з Державного реєстру права власності на нерухоме майно від 4 серпня 2010 року № НОМЕР_1.

31 жовтня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у простій письмові формі було укладено договір оренди зазначеної квартири строком на два роки - з 15 листопада 2009 року по 15 листопада 2011 року з правом подальшого викупу (а. с. 7). Орендна плата за домовленістю сторін договору була визначена у розмірі 500 доларів США за курсом Національного банку України щомісяця. За умовами договору, укладеного між сторонами, орендодавець надає, а орендатор приймає в оренду приміщення, що складається з трьох кімнат загальною площею 160 кв. м, розташоване по АДРЕСА_1. Разом із цим у п. 1 договору визначено, що орендодавець передає у користування орендатору наступне майно: вбудовану кухню, вбудовану прихожу, стіл та шість стільців, три дзеркала, люстру в столовій та стінку. Приміщення здавалось в оренду без права суборенди. Орендатор не має право перебудовувати приміщення без згоди орендодавця та зобов'язується не допускати його псування. По закінченню строку дії договору орендатор зобов'язаний здати приміщення орендодавцю у чистому стані зі збереженням майна, переданого у користування. Орендатор вносить плату за приміщення у розмірі 500 доларів США за курсом Національного банку України 8 грн 15 коп., а також самостійно сплачує комунальні платежі (плату за світло та воду, газопостачання, телефонні переговори). Договір підписаний сторонами у справі, його дійсність ніким не оспорена.

За згодою позивача відповідачі вселилися у зазначений будинок, а також були зареєстровані за вказаною адресою.

4 серпня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у простій письмовій формі було укладено попередній договір, відповідно до умов якого ОСОБА_6 зобов'язалася продати, а ОСОБА_7 зобов'язався до 30 серпня 2010 року придбати належний позивачу на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 159 кв. м, житловою площею 50 кв. м. за 125 000 доларів США до серпня 2010 року. До підписання даного попереднього договору ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 суму у розмірі 107 000 грн, що на той час було еквівалентно 13 565 доларів США. У подальшому додатковою угодою від 28 січня 2011 року строк укладення основного договору був змінений на 30 квітня 2011 року. 4 серпня 2010 року ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 передоплату за житловий будинок у розмірі 13 355 доларів США, а 28 січня 2011 року - 21 435 доларів США, що підтверджується розписками.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2013 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, виселення, відшкодування моральної шкоди, позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1, з виселенням вказаних осіб із житлового будинку.

Як вбачається з акта державного виконавця другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 22 жовтня 2013 року, у присутності понятих встановлено, що на момент виходу за адресою: АДРЕСА_1, відповідачі виселилися з будинку; майна, що підлягало опису, у будинку також не було (а. с. 29).

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів на користь позивача орендної плати за період з 12 червня 2011 року по 22 жовтня 2013 року у розмірі 308 263 грн 20 коп., суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що відповідачі у добровільному порядку рішення суду від 26 лютого 2013 року виконувати відмовлялися, а у примусовому порядку рішення виконано тільки 22 жовтня 2013 року, в цей день приміщення було передано власнику ОСОБА_6 При цьому суд правильно виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення із вимогами про стягнення орендної плати за період з 15 листопада 2009 року по 12 червня 2011 року, оскільки із даним позовом до суду позивач звернувся 12 червня 2014 року. З урахуванням цього висновок суду про стягнення з відповідачів орендної плати за період 12 червня 2011 року по 22 жовтня 2013 року у розмірі 308 263 грн 20 коп, ґрунтується на встановлених у справі обставинах та наявних у справі доказах, яким надано належну оцінку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у цій частині, апеляційний суд помилково виходив із умов договору оренди від 31 жовтня 2009 року, укладеного між сторонами, відповідно до яких орендна плата вноситься щомісячно, а саме: 15 числа кожного місяця, строк дії договору встановлено з 15 листопада 2009 року по 15 листопада 2011 року, отже, оплата повинна вноситись 15 числа кожного місяця, починаючи з 15 листопада 2009 року. Виходячи із того, що матеріали справи не містять доказів внесення орендної плати саме з цієї дати, то апеляційний суд дійшов висновку, що права позивача були порушені з 15 листопада 2009 року, а з позовом до суду ОСОБА_6 звернулася 12 червня 2014 року, тобто поза межами строку, встановленого ст. 257 ЦК України.

Однак висновок суду апеляційної інстанції у цій частині не відповідає вимогам закону, а тому судове рішення у цій частині підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Разом із цим слід погодитися з висновком апеляційного суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов'язаних з оплатою комунальних послуг, у сумі 643 грн 59 коп., оскільки позивачем надані докази на їх підтвердження та відсутності підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди з підстав їх недоведеності і необґрунтованості.

За таких обставин рішення апеляційного суду у цій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_9, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором оренди, залишити у цій частині в силі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2015 року.

В іншій частині рішення апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак Головуючий Судді: