233 № 233/2841/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з заявою, ОСОБА_1 просить встановити факт смерті ОСОБА_2, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року в смт. Нижня Кринка м. Макіївка Донецької області померла його двоюрідна сестра - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Центром медико-санітарної допомоги № 6 м. Макіївки йому було видано довідку від 17.03.2016 року про смерть ОСОБА_2 Смерть останньої зафіксована і в свідоцтві про смерть від 17.03.2016 року, яке було видане відповідним органом на тимчасово окупованій території України, але зазначені документи є недійсним.

З метою реєстрації факту смерті ОСОБА_2 та отримання свідоцтва про смерть останньої він звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, але у державній реєстрації факту смерті ОСОБА_2 йому було відмовлено. Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно йому для оформлення спадкових прав за заповітом на спадщину, що відкрилась після її смерті.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надавши заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Костянтинівському району Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України (ч.1). Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду (ч.2). Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню (ч.4).

Заявником у даній справі є громадянин України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1, виданим 09 березня 1999 року Центрально-Міським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області (а.с.3).

Відповідно до копії заповіту, посвідченого 21 травня 2010 року секретарем виконкому Нижньокринської селищної ради Совєтського району м. Макіївки, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалося та на що вона за законом на день смерті буде мати право заповіла ОСОБА_1.

За твердженням заявника, ІНФОРМАЦІЯ_4 року у смт Нижня Кринка м. Макіївка Донецької області померла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підтвердження даного факту заявником суду надані:

- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2, виданого 17 березня 2016 року Совєтським відділом записів актів цивільного стану м. Макіївки (а.с.11);

- довідка про причину смерті ОСОБА_2 за № 160 віл 17 березня 2016 року (а.с.17);

- копія паспорту громадянина України на ім'я ОСОБА_2 (а.с. 18-19);

- фототаблиця із зображенням могили ОСОБА_2 (а.с. 20-21).

Даючи оцінку допустимості копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 17.03.2016 року та довідки про причину смерті № 160 від 17.03.2016 року, як документів, що видані установами на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті ОСОБА_2 для реалізації майнових прав заявника ОСОБА_1 суд, як виняток, приймає до уваги надані копію свідоцтва про смерть та довідку про причину смерті та оцінює їх в сукупності з фототаблицею могили ОСОБА_2 та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 року у смт Нижня Кринка м. Макіївка Донецької області Україна, що надасть можливість отримати заявником видане державним органом України свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та в подальшому оформити спадкові права на спадщину, що відкрилась після її смерті.

Керуючись ст.257-1, ст. 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити, встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Макіївка Донецької області , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року у смт Нижня Кринка м. Макіївка Донецької області Україна.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш