Справа № 203/3818/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 грудня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 18.09.2004 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Розлад у відносинах з відповідачкою почався через два роки після народження доньки, в 2011 році. Дружина почала неналежним чином відноситись до його батьків. Без будь-яких поважних на то причин відмовляла їм у можливості брати онуків до себе додому та приймати участь в їх вихованні. На його зауваження з цього приводу дружина не реагувала. На дружину значний вплив мала її мати. Це також негативно відобразилось на їх з дружиною відносинах. Між ними періодично виникали сварки. Він неодноразово розмовляв з відповідачкою про можливість розірвання шлюбу в звязку з таким ставленням до нього та його батьків. В липні 2016 року він пішов з сімї та став проживати в орендованій квартирі. На примирення не згоден та вважає, що подальше життя з відповідачкою і збереження шлюбу суперечить його інтересам. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з відповідачкою. Він уде приймати участь в їх вихованні та утриманні. З урахуванням зазначеного просив суд розірвати шлюб з відповідачкою.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній.

Відповідачка в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала та просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що не втратила почуття любові до позивача, бажає зберегти шлюб та сімю, з урахуванням інтересів двох неповнолітніх дітей. На теперішній час вони продовжують проживати разом, ніяких непорозумінь та сварок між ними не має.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2004 року Відділом РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №705.

Від шлюбу мають двох малолітніх дітей сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.10 постанови Пленуму Верховного суду України від №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь в судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Під час розгляду справ про розірвання шлюбу суд, за правилами ст.112 СК України, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Розглядаючи справу судом надавався сторонам строк для примирення терміном два місяці. Після спливу останнього та відновлення провадження по справі позивач наполягав на розірванні шлюбу з відповідачкою. В той час, як остання проти шлюбу заперечувала посилаючись на те, що не втратила почуття любові до позивача, вважає можливим зберегти шлюб та сімю, у т.ч. з урахуванням інтересів двох малолітніх дітей.

Наполягаючи на розірванні шлюбу позивач в обґрунтування позовних вимог в поданому позові та під час розгляду справи в суді на питання суду щодо причин погіршення відносин з відповідачкою та підстав розірвання шлюбу фактично єдиною підставою для цього зазначав факт чинення відповідачкою раніше перешкод його батькам в спілкуванні та побаченнях з дітьми.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала, що деякий час не давала можливість батькам позивача бачитись з дітьми, обґрунтовуючи це малим віком останніх та тим, що їх донька є інвалідом (хвора на синдром Дауна). Проте, на теперішній час ніяких перешкод в цьому вона не чинить та ніяких непорозумінь з цього приводу між ними не має.

Позивач не заперечував проти зазначеного, але посилався на те, що ці обставини можуть повторюватись в подальшому.

Будь-яких інших обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем наведено не було, не зазначено конкретного часу припинення шлюбних відносин з відповідачкою. В той час, як остання посилалась на те, що на теперішній час вони більшість часу продовжують проживати разом, ніяких непорозумінь та сварок між ними не має.

Таким чином, враховуючи час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, бажання відповідачки зберегти сім`ю, наявність у сторін двох малолітніх дітей, у т.ч. дитини-інваліда, право дитини на виховання у повноцінній сім`ї та закріплене в Конвенції про права дитини 1989 року право дитини на зростання і благополуччя в сім`ї; не надання позивачем доказів щодо часу припинення шлюбних відносин з відповідачкою; а також враховуючи викладені в обґрунтування позовних вимог обставини, яки суд не визнає такими, що свідчать про неможливості примирення між сторонами та подальшого спільного життя і збереження шлюбу, а також, що це суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст.88 ЦПК України та в звязку з відмовою в задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір слід віднести на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,56,112 СК України, ст.ст.10,11,31,58-61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак