Справа №464/4200/16-ц
пр.№ 2-о/464/63/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2016 суддя Сихівського районного суду м. Львова Дулебко Н.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, поданої в інтересах ОСОБА_2, про встановлення факту національності,

встановив:

Представник заявника ОСОБА_2 ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту про те, що дід заявника ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є за національністю „поляк.

У відкриті провадження у справі у справі слід відмовити із наступних підстав.

П.1 ч.1 ст.122 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Зі змісту зазначених вище норм вбачається, що суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника правові наслідки.

Як зазначено в заяві, встановлення факту приналежності діда заявника ОСОБА_2 до національності „поляк дозволить самому заявнику визначити його приналежність до цієї національності, в тому числі, внести відповідні зміни до актових записів, надасть можливість відновити істинну національність та юридично підтвердить польське походження його роду.

Вказане обґрунтування свідчить про те, що встановлення факту національності не тягне для заявника правових наслідків, тобто не має юридичного значення. Заявником не зазначено виникнення, зміна чи припинення яких особистих або майнових його прав залежить від встановлення факту національності. Крім цього, доказів, які б підтверджували, що встановлення факту національності породжуватиме для заявника правові наслідки, які передбачені іноземним законодавством, також суду не надано.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999р. втратив чинність Указ Президента України №24 від 31 грудня 1991р. "Про порядок зміни громадянами України національності", і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Зі змісту ч. 2 ст. 256 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, порядок внесення змін в актові записи цивільного стану передбачений чинним законодавством та здійснюється органами державної реєстрації актів цивільного стану. Відмова внести зміни в актовий запис може бути оскаржена до суду.

Враховуючи наведене, заява про встановлення факту національності не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження за такою необхідно відмовити.

Керуючись п.1 ч.1 ст.122 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

У відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, поданою в інтересах ОСОБА_2, про встановлення факту національності відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення такої чи отримання її копії.

Суддя Дулебко Н.І.