Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок затоплення квартири, який мотивував тим, що є власником квартири АДРЕСА_1. 05 травня 2015 року відбулось залиття його квартири внаслідок зриву крану гарячої води в розташованій поверхом вище квартирі АДРЕСА_2, власником якої є відповідач.

Для встановлення пошкоджень квартири позивач звернувся до суб'єкта оціночної діяльності, згідно із звітом якого розмір завданої майнової шкоди становить 23 996 грн.

За проведення вказаного дослідження позивачем також понесені витрати на суму 300 грн.

Крім того, внаслідок залиття квартири були пошкоджені меблі, на відновлення яких необхідно витрати 6 907 грн.

Також позивачу була завдана й моральна шкода, яку він оцінює в сумі 3 000 грн.

Оскільки ОСОБА_5 добровільно відмовляється відшкодувати шкоду, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заподіяну внаслідок залиття квартири матеріальну шкоду в розмірі 30 903 грн, моральну шкоду - 3 000 грн та судові витрати.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 6 726 грн у відшкодування майнової шкоди, 750 грн моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_5 проживає у АДРЕСА_2, яка знаходиться поверхом вище, ніж квартира позивача та є власником ј її частини.

05 травня 2015 року у квартирі позивача сталося залиття.

Згідно з актом № 315 від 05 травня 2015 року, складеного комісією в складі представників КП «ЖЭО» за участю мешканців будинку, причиною залиття квартири є зрив вентиля з різьби труби гарячого водопостачання в квартирі, належній відповідачу. Зрив відсічної арматури (вентилю) стався внаслідок його непридатності.

Розмір завданої позивачу майнової шкоди відповідно до звіту фізичної особи-підприємця «ОСОБА_6» від 15 червня 2015 року становить 19 997 грн без ПДВ.

Згідно розрахунку, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, договірна ціна на ремонт пошкоджених меблів становить 6 907 грн.

Шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Крім того, статтями 151, 177, 179 ЖК України та ст. 322 ЦК України передбачений обов'язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (з наступними змінами).

Зокрема, п. 7 Правил передбачено обов'язок власника квартири дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, санітарних норм і правил, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати дій, які порушують умови проживання громадян.

Отже, тягар утримання майна, тобто обов'язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, лежить на власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобов'язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що прорив труби гарячого водопостачання відбувся в квартирі відповідача. Зазначена труба обслуговує лише квартиру відповідача та є внутрішньоквартирною системою водопостачання, що належать споживачу. Таким чином, правильними є висновки суду про те, що відповідальність за її утримання та технічний стан має нести власник квартири, а не експлуатуюча організація як вважав суд першої інстанції.

Колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про те, що відповідальність за технічно справний стан систем гарячого та холодного водопостачання в квартирі повинен нести власник квартири, а тому на підставі ст. 1166 ЦК України ОСОБА_5 зобов'язана відшкодувати заподіяні збитки у розмірі 6 726 грн.

Крім того, суд апеляційної інстанції, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач, виходячи із засад розумності і справедливості,правильно стягнув на користь позивача моральну шкоду у сумі 750 грн.

Вартість ремонтних робіт та суми матеріального збитку відповідачем не спростовувалася.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Миколаївської області від 12 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук