Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області до ОСОБА_4, яка дії в своїх інтересах так в інтересах малолітньої ОСОБА_5, треті особи: виконавчий комітет Миколаївської міської ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, житлове комунальне підприємство «Південь», ОСОБА_6, про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим приміщенням та припинення права користування, за касаційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 січня 2016 року,

встановила:

У травні 2015 року Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі - УМВС України в Миколаївській області) звернулося до суду з указаним позово,,м посилаючись на те, що в 2007 році виконавчим комітетом Миколаївської міської ради службова квартира АДРЕСА_1 була виділена для проживання працівнику Ленінського РВ ММУ УМВС ОСОБА_5, його дружні та дочці. У 2015 році позивачу стало відомо, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_4, ОСОБА_5 квартирою не користується та знятий з реєстраційного обліку.

Позивач вважав, що ОСОБА_4 з дочкою втратили право на користування квартирою, оскільки право колишніх членів сім'ї на користування службовим житлом є похідним від існування такого права ОСОБА_5

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від

30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі УМВС України в Миколаївській області просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, правильно застосувавши положення ст. 71 ЖК УРСР, на підставі якої заявлено позов, оцінивши надані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив із того, що ОСОБА_4 є одинокою особою з неповнолітніми дітьми: 2006 та 2014 року народження, які проживають разом із нею, іншого житла не має, у спірній квартирі не проживає більше шести місяців з поважних причин.

Доводи касаційної скарги про непридатність квартири для проживання не є поважною причиною непроживання, оскільки законодавство не передбачає вичерпного переліку поважності непроживання.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області відхилити, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук