УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільній власності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким вселити його у квартиру АДРЕСА_1 та стягнути із ОСОБА_2 на його користь 3 449 грн 32 коп., як частку спадкового майна, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько ОСОБА_5, і спадкоємцями першої черги за законом є він та ОСОБА_2 Разом з цим, спадкоємці у шестимісячний строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, проте ОСОБА_4 не отримав в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, оскільки рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2010 року його було усунуто від права на спадкування, натомість ОСОБА_2 отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з належними відсотками на суму 6 898 грн 65 коп. В подальшому, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28 листопада 2013 року було скасоване рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 27 серпня 2010 року, яким було усунуто ОСОБА_4 від права на спадкування та відмовлено в позові, а рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 06 листопада 2014 року визнано частково недійсним в частині ј обов'язкової частки свідоцтво про право на спадщину на ім'я відповідачки на квартиру АДРЕСА_1 та визнано частково недійсним, а саме Ѕ частині свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади з належними відсотками в ощадному банку №220 м. Черкаси.

ОСОБА_4 був вимушений звернутись до суду з даним позовом, оскільки ОСОБА_2 не визнає його спадкові права та перешкоджає проживанню у спірній квартирі.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом в якому просила суд ухвалити рішення, яким припинити право ОСОБА_4 на ј частку у спільній частковій власності на вище вказану квартиру шляхом сплати грошової компенсації.

У вересні 2015 року представник ОСОБА_4 подав до суду заяву в якій просив суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2 коштів в сумі 3 449 грн 32 коп.

Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року первісні та зустрічні позовні вимоги залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 02 лютого 2016 року рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2015 року скасовано в частині первісних позовних вимог і ухвалено в цій частині нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 Вселено ОСОБА_4 до квартири за АДРЕСА_1. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи в частині нове рішення у справі, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та дійшов вірного висновку що первісним позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, доведено та надано докази відповідно до викладених обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, у зв'язку з чим, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_4 позовних вимог.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільній власності.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук