У Х В А Л А

10 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Біла Церква, в залі суду № 6 подання державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про визнання мирової угоди,-

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про визнання мирової угоди від 23.02.2016 року, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в процесі виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 27.01.2016 року у справі 3 357/16824/15-ц, 2/357/684/16 про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в сумі 2 771 902, 94 грн.

В судовому засіданні стягувач та її представник, боржник просили задовольнити подання. Державний виконавець до суду не з»явився, про час розгляду подання повідомлений належним чином, подав клопотання про розгляд подання без його участі.

Вислухавши думку осіб, які приймають участь у розгляді даної справи, оглянувши подання з доданими документами, суд приходить до висновку, що вказане подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів вказаної справи 27.01.2016 року Білоцерківським міськрайонним судом винесено рішення про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на загальну суму 2771902 грн. 94 коп. та судові витрати по справі в сумі 6090 грн. Зазначене рішення суду набрало законної сили та 19.02.2016 року державним виконавцем міськвідділу ДВС Білоцерківського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №50232510) з примусового виконання зазначеного вище рішення суду, а також, 19.02.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_3

Як встановлено судом, 23.02.2016 року сторони подали державному виконавцеві мирову угоду, яка укладена між ними, і відповідно до якої боржник визнає всю заборгованість за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду та зобовязується відшкодувати частину заборгованості за рахунок належного йому майна : земельної ділянки розміром 0,0266 га в м. Біла Церква по вул.. Леваневського 32б та нежитлової будівлі, магазин під літ А, площею 109,8 кв.м., дане майно було оцінено на суму 1 640 452 грн. , а іншу частину боргу погасити протягом трьох років.

За ст.372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Отже, чинним законодавством передбачена можливість та врегульовано укладення мирової угоди між сторонами на стадії виконання ухваленого рішення суду, а також вчинення відмови стягувача від його примусового виконання.

Специфіка цієї мирової угоди пов'язана із тим, що мирова угода в процесі виконання не може укладатись з метою врегулювання спору. Передбачається, що спір вже врегульований певним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за цим рішенням видано виконавчий документ, що надійшов для примусового виконання державному виконавцю. З огляду на це, мирова угода в процесі виконання не може стосуватись питань про визначення фактичних обставин та відповідних правовідносин, основною метою такої угоди є встановлення (зміна) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, що може ґрунтуватись на взаємних поступках і, безумовно, стосуватись лише прав та обов'язків сторін й предмета спору.

Як вказано вище в ухвалі, на виконанні у відділі ДВС перебуває рішення суду про стягнення боргу.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Отже, визнання за стягувачем права власності на належне боржнику майно суперечить вимогам ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, мирова угода не може виходити за межі спірних правовідносин.

Розглядаючи дане подання в межах ст.ст. 175, 372 ЦПК України, суд вважає, що сторони виконавчого провадження укладенням такої мирової угоди фактично створюють нові правовідносини, виходячи за межі тих правовідносин, які вже склалися та існують між ними, оскільки між сторонами існують зобов»язальні правовідносини, які витікають з договору позики грошових коштів.

При цьому суд бере до уваги, що сторони шляхом укладення мирової угоди намагаються фактично вирішити питання щодо переходу права власності на нерухоме майно від боржника до стягувача, однак такий порядок укладення угод щодо відчуження та набуття у власність майна суперечить чинному законодавству.

А тому мирова угода щодо передачі у власність іншої особи майна боржника, яке на даний час перебуває під арештом, буде суперечити вимогам закону.

Керуючись ст.372 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції про визнання мирової угоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4