Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/3175/15-ц
Провадження № 2/191/143/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бондаренко Г.В.
за участю секретаря Силкіної О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона- є власником будинку №27 по вулиці Р. Люксембург у м. Синельникове на підставі договору купівлі - продажу від 20 грудня 2011 року ( ВПР № 050719 р.№5617). В будинку за вказаною адресою зареєстровані син позивача - ОСОБА_3 та її колишня невістка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з червня місяця 2014 року не проживає за вищезазначеною адресою.
15 грудня 2011 року син позивача ОСОБА_3, уклав шлюб з ОСОБА_4, яка після реєстрації шлюбу обрала прізвище ОСОБА_3. На протязі останніх років стосунки між ними погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Тому, з червня 2014 року вони припинили спільне проживання і стали проживати окремо один від одного. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2014 року шлюб між її сином та відповідачкою було розірвано.
Відповідачка на даний час прописана (зареєстрована) за вищевказаною адресою, хоча фактично, з вказаної дати та по даний час там не проживає та не з'являється.Відповідачка не має наміру повертатися до вказаної адреси, проте і не здійснює ніяких заходів, щодо зняття з реєстрації.
В свою чергу, відповідачка, яка не проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, втратила право на користування будинком внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік.
Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, чим порушуються її права. Просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме буд. 27 по вул. Р. Люксембург у місті Синельникове та примусово зняти її з реєстраційного обліку в моєму будинку.
До початку судового засідання представник позивача ОСОБА_5 надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити не заперечував проти заочного розгляду справи.
У відкрите судове засідання відповідач не зявилася з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.
Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендовані повідомлення з відміткою про отримання , які є в матеріалах справи. Відповідно до абзаців 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.
В матеріалах справи є договір купівлі - продажу від 20 грудня 2011 року ( ВПР № 050719 р.№5617), що підтверджується копією договору та витягом про державну реєстрацію прав, та домова книга з яких вбачається, що власником житлового будинку, №27, по вул. Р. Люксембург, м. Синельникове, Дніпропетровської області є ОСОБА_1(а.с.4-6, 7-9).
В матеріалах справи є довідка про склад сім'ї за №25, виданої 06.08.2015 року головою квартального комітету №25, а також акти про не проживання з яких вбачається, що в будинку за вказаною адресою зареєстровані син позивача - ОСОБА_3 та її колишня невістка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з червня місяця 2014 року не проживає за вищезазначеною адресою(а.с.10).
Згідно з рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2014 року шлюб між сином позивача ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_2 було розірвано(а.с.11).
Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
При цьому суд вважає необхідним зазначити, що оскільки право користування чи позбавлення права користування житлом повязано з правом відповідача на житло, наряду з вказаними нормами цивільного законодавства України, до виниклих правовідносин слід застосувати норми житлового законодавства України.
Згідно ч.2,3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майнам на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч.1ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
Реєстрацією відповідача в належному позивачу на праві власності будинку порушуються її законні права та інтереси. Несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині визнання ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку №27 вул. Р. Люксембург, м. Синельникове, Дніпропетровської області, оскільки відповідач не проживає у вищевказаному житловому будинку більше одного року без поважної причини.
Вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною, оскільки зняття проводиться органом реєстрації на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням на підставі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», тому в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 72, 156 ЖК України, ст.317, 319,405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 80, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя: ОСОБА_6