Справа № 466/184/10 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/3686/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

прокурора відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2010 року у справі за позовом прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третіх осіб - Львівської регіональної філії Державного підприємства „ Центру державного земельного кадастру , управління Держкомзему у місті Львові, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним правочину, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2008 року заступник прокурора Львівської області звернувся в суд із позовом в інтересах Брюховицької селищної ради до ОСОБА_3, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, Львівська регіональна філія Державного підприємства „Центру державного земельного кадастру , управління Держкомзему у місті Львові, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, в якому просив визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№342801 від 26 жовтня 2005 року на імя ОСОБА_3 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер №:06:002:0006 площею 0,1000 га для дачного будівництва; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий №:06:002:0006 площею 0,1000 га для дачного будівництва, укладений 31.10.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6; а також просив поновити строк позовної давності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в ході розслідування кримінальної справи, порушеної за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.1, 366 ч.1 КК України, було встановлено, що службові особи Брюховицької селищної ради зловживаючи своїм службовим становищем, без прийняття рішення на сесії селищної ради, видали ОСОБА_3М державний акт на право власності на земельну ділянку пл. 0,1000 га для дачного будівництва, в подальшому ОСОБА_3 відчужила цю земельну ділянку ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 31.10.2005 року, який укладено з порушенням вимог ч.1,2 ст. 203 ЦК України, що є підставою для визнання його недійсним.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2010 року позов задоволено повністю. Судом постановлено визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №342801 від 26 жовтня 2005 року виданий ОСОБА_3 та визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 31.10.2005 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (т.1 а.с. 142-147).

З даним рішенням не погодилася відповідач ОСОБА_3 Вважає вказане рішення неправомірним, оскільки воно, на думку апелянта, постановлене виключно на основі показів слідчого Михалюка Р.В. без документального підтвердження вироком, який би вступив в законну силу та був би належним доказом. Самі ж покази вказаного слідчого, за ствердженням апелянта, не можуть заслуговувати на увагу не є належним доказом, інших доказів на підтвердження позову прокурора в справі не має, а висновки суду ґрунтуються лише на припущеннях.

Апелянт зазначає також, що доданий до матеріалів справи документ під назвою: «Рішення №514» від 29.09.2005р. не може братись до уваги, оскільки на ньому відсутній підпис селищного голови і немає печатки Брюховицької селищної ради. Звертає увагу також не те, що по даний час немає будь-якої кримінальної справи відносно особи, та відсутній вирок у кримінальній справі, який би вступив в законну силу, з встановленням того факту, що рішення №514 від 29.09.2005р. про надання ОСОБА_3 у власність земельної ділянки не приймалося і на розгляд сесії не виносилось, а тому вважає, що підстав для задоволення позову немає. На спростування доводів прокурора про те, що питання про надання ОСОБА_3М.ь земельної ділянки ніколи на сесіях Брюховицької селищної ради не ставилося та не обговорювалось, вказує, що як відповідь на адвокатський запит було надано список депутатів, які приймали участь в сесії 14.04.2005р. і давали дозвіл на виготовлення проекту відводу на спірну земельну ділянку.

ОСОБА_3 просить рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2010 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову (том. 2 а.с. 3-5).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_4на обґрунтування апеляційної скарги, заперечення на скаргу прокурора Лящука Т.І, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як визначено положеннями ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання : чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження , які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення в повній мірі не відповідає.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.10.2005 року ОСОБА_3 видано відповідний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №342801 із зазначенням в його тексті про те, що земельна ділянка площею 0,1000 га,кадастровий номер №:06:002:0006, що розташована в смт.Брюховичі, вул.Б.Макаренка,11 з цільовим призначенням для дачного будівництва, надано у власність ОСОБА_3 на підставі рішення XVI сесії XXIV скликання Брюховицької селищної ради від 29.09.2005 року за №514 (т.1 а.с.4)

Відповідно до договору купівлі - продажу від 29.10.2005 року ОСОБА_3 відчужила дану земельну ділянку ОСОБА_5 Даний правочин був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №7868 (т.1 а.с.10).

Обґрунтовуючи позов, прокурор виходив із того, що ОСОБА_3 набула земельну ділянку у власність незаконно. На підтвердження цього посилався на провадження слідчим відділом прокуратури Львівської області кримінальної справи, порушеної за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.366 КК України. Із матеріалів справи випливало, що службові особи Брюховицької селищної ради видали низці громадян, у тому числі і ОСОБА_3 державні акти на право власності на земельні ділянки, хоч таке питання на розгляд сесії не виносилось, рішення з цього приводу не приймались.

Крім цього, на думку позивача, про незаконність передачі спірної земельної ділянки ОСОБА_3 свідчить і невідповідність даних державного акту ОСОБА_3 змісту рішення Брюховицької селищної ради №514 від 29.09.2005 року, адже таке питання на цій сесії не розглядалося.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, вважав такі доводи достатніми для визнання недійсними державного акту на землю та договору купівлі - продажу земельної ділянки.

Поряд із зазначеним, на обґрунтування рішення суд послався на показання свідка ОСОБА_8 - слідчого прокуратури - із яких випливав висновок, що під час розслідування згаданої кримінальної справи працівники Брюховицької селищної ради, відділу приміських земель Управління земельних ресурсів м.Львова, депутати Брюховицької селищної ради, пояснювали, що селищна рада 29.09.2005 року не вирішувала питання передачі у власність спірної земельної ділянки.

Окрім того, суд посилався і на інші непрямі докази незаконності видачі ОСОБА_3 державного акту на землю: відсутність в смт. Брюховичі вулиці Б.Макаренка, та на те, що квартал забудови за вказаною адресою не розроблявся.

Однак, з такими висновкам суду та наведеними доводами про достатність підстав для задоволення позову погодитись не можна, оскільки такі не відповідають матеріалам справи, зроблені без належної оцінки всіх доказів та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та не ґрунтуються на нормах матеріального права, які підлягають застосуванню.

Частиною 1 та 2 ст. 116 Земельного кодексу (далі - ЗК) України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Стаття 118 ЗК України передбачає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Посилаючись на незаконність набуття ОСОБА_3 у власність земельної ділянки, прокурор не довів належними і допустимими доказами факту підроблення рішення Брюховицької селищної ради м. Львова №514 від 29.09.2005 року, адже суду не було надано оригінал зазначеного рішення для порівняння із документами, які стали підставою для передачі спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_3

Як видно з матеріалів справи, судом першої інстанції вживались заходи щодо виявлення оригіналу або належно завіреної копії рішення Брюховицької селищної ради № 514 від 29.09.2005 р., але це не дало жодних результатів і оригінал цього рішення не був наданий суду.

Долучені прокуратурою до позовної заяви ксерокопії документів під назвою протокол засідання Брюховицької селищної ради № 48 від 29.09.2005 р. та рішення 16 сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради № 514 від 29.09.2005 р. не є копією оригінального протоколу № 48 від 29.09.2005 р. та копією оригіналу рішення № 514 від 29.09.2005 р., оскільки не завіренні належним чином підписом селищного голови та гербовою печаткою селищної ради, а от же не можуть бути визнанні допустимими доказами, в розумінні ст.59 ЦПК України.

У відповідності до положень ст.59 ЦПК України, не може бути визнаний належним доказом і показання в суді свідка ОСОБА_8- слідчого прокуратури, який підтвердив факт вилучення оригіналу рішенням Брюховицької селищної ради від 29.09.2005 № 514, за змістом якого ОСОБА_3 не надавалась у власність земельна ділянка по в с.Брюховичі та що за вказаним фактом 17.10.2013 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України - зловживання службовим становищем та службове підроблення посадовими особами Брюховицької селищної ради і триває розслідування.

Показання цього свідка не можуть підміняти змісту самого оригіналу рішення Брюховицької селищної ради від 29.09.2005 № 514, який суду не надано, та самі по собі не свідчать з достатньою очевидністю та обєктивністю про те, що вказаним рішенням не надавалась ОСОБА_3 зазначена в державному акті на право власності на землю серії ЯБ №342801 земельна ділянка.

Статтею 61 передбачені підстави звільнення від доказування. Частиною четвертою цієї статті визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Однак вирок у кримінальній справі, порушеної за фактом службового підробляння посадовими особами Брюховицької селищної ради не виносився.

Відповідно до постанови старшого слідчого прокуратури Шевченківського району м.Львова віж 17 жовтння 2011 року кримінальну справу №183-0331. що порушено за ознаками злочинів, передбаченихч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, за фактом зловживання службовими особами та службового підроблення службовими особами Брюховицької сільської ради, на підставі п.2 ст.6 КПК України закрито. (т.2 а.с.132-136).

Таким чином, за відсутності оригіналів рішення Брюховицької селищної ради м. Львова №514 від 29.09.2005 року та протоколу № 48 від 29.09.2005 р.,доводи прокурора про те, що вказаним рішенням Брюховицької селищної ради м. Львова не надавалась спірна земельна ділянка ОСОБА_3, не підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, а тому у суда першої інстанції не було достатніх фактичних і правових підстав для визнання недійсним та скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯБ №342801 на прізвище ОСОБА_3, а також визнання недійсним договору купівлі - продажу земельної ділянки від 31.10.2005 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6.

Більш того, з наданих в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_3 ксерокопії витягу з рішення Брюховицької селищної ради м.Львова №380 від 28 жовтня 2004 р. «Про надання дозволу на виготовлення проектів відводу земельних ділянок громадянам в смт. Брюховичі» відповідно до п.1.12. цього рішення ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення проекту відводу земельної ділянки площею 0,1 га по вул..Макаренка-Купрортна в смт.Брюховичі, яку пропонується передати йому безоплатно у приватну власність для ведення дачного будівництва. Вказаний витяг містить підписи сільського голови та секретаря селищної ради і завірений гербовою печаткою Брюховицької селищної ради(т.3 а.с.15).

У відповідності до рішення Брюховицької селищної ради м.Львова №452 від 14 квітня 2005 р. «Про продовження терміну дії рішень Брюховицької селищної ради», термін дії рішення Брюховицької селищної ради м.Львова №380 від 28 жовтня 2004 р. продовжено до 30.10.2005р. (т.3 а.с.14)

Належно завіреною копією протоколу другого засідання 14-сесії 24 скликання Брюховицької селищної ради №43 від 14 квітня 2005 р. підтверджується факт вирішення питання щодо продовження дії рішення Брюховицької селищної ради м.Львова №380 від 28 жовтня 2004 р. продовжено до 30.10.2005р.(т.3 а.с.11).

Згідно висновку Державного управління екології та природних ресурсів у Львівській області №04-02-376 від 04.08.05 Про погодження місця розташування земельної ділянки, ОСОБА_3 погоджено на підставі рішення Брюховицької селищної ради від 28.10.04 р. №380 та від 14.04.05р. №452 «Про продовження терміну дії рішення від 28.10.04 р.№380 до 30.10.05 р.» погоджено місце розташування земельної ділянки площею 0,1 га із земель житлової та громадської забудови для дачного будівництва по вул..Б.Макаренка.11 в смт.Брюховичі. (т.1 а.с.17)

Оцінюючи наведені докази, слід дійти висновку про те, що прийняттю рішення Брюховицької селищної радивід 29.09.2005 № 514 про надання ОСОБА_3 у власність земельна ділянка по в с.Брюховичі, передували рішення відповідного органу місцевого самоврядування та дії ОСОБА_3 щодо виготовлення технічної документації для приватизації спірної земельної ділянки, що відповідає положенням ст.118 ЗК України.

Таким чином, дослідивши усі обставини справи та докази, що містяться в матеріалах справи та надані сторонами, колегія суддів приходить до переконання про помилковість висновків суду першої інстанції щодо доведеності факту недійсності рішення Брюховицької селищної радивід 29.09.2005 № 514 та достатності підстав для скасування державного акту на земельну ділянку, виданого ОСОБА_3 та, як наслідок, для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Відповідно до п.п.2,3 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити це рішення.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду слід скасувати, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову прокурора відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 22 червня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради до ОСОБА_3, ОСОБА_5, третіх осіб - Львівської регіональної філії Державного підприємства „ Центру державного земельного кадастру , управління Держкомзему у місті Львові, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування державного акту серії ЯБ№342801 від 26 жовтня 2005 року на імя ОСОБА_3 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер №:06:002:0006 площею 0,1000 га, цільове призначення якої для дачного будівництва, про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки за кадастровим номером №:06:002:0006 площею 0,1000 га, цільове призначення якої для дачного будівництва, укладеного 31.10.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відмовити.

Це рішення про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 солідарно в користь держави судового збору в сумі 647 грн.70 коп. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. скасувати і віднести ці судові витрати на рахунок держави.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді Береза В.І.

ОСОБА_9