У х в а л а

іменем україни

16 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, треті особи: департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, відділ регіонального розвитку, містобудування та архітектури Жовківської районної державної адміністрації, про скасування державного акта на право приватної власності та знесення самовільно збудованого фундаменту, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_7, Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області, обґрунтовуючи вимоги тим, що у 1981 році на місці аварійного будинку було видано два проекти забудови земельної ділянки: 09 квітня 1981 року - ОСОБА_9 та 11 квітня 1981 pоку - ОСОБА_10, де вказаний їхній будинок НОМЕР_1, та дорога до нього, шириною 3,5 м від АДРЕСА_1 Через 16 років, а саме - 01 серпня 1997 року ОСОБА_7 розробив проект забудови земельної ділянки НОМЕР_2, площею 1000 кв. м, де не вказаний їхній будинок НОМЕР_1 з дорогою до нього, а площу дороги добавили ОСОБА_7 Загальна площа самовільно захопленої ОСОБА_7 дороги становить 0,1113 га. Жовківським районним судом 30 серпня 2005 року встановлено, що ОСОБА_7 не зареєстрував свій проект, а також, що в цьому проекті відсутній проект фундаменту на будинок. Виданий ОСОБА_7 державний акт на право приватної власності містить значні неточності, зокрема, проект забудови земельної ділянки і будівель знаходяться за НОМЕР_2, а в державному акті зазначено - № 93. Державний акт ОСОБА_7 зареєстрований 02 лютого 1998 pоку, тобто більш як за рік прийняття відповідного рішення виконавчого комітету. Згідно з пропозицією щодо влаштування проїзду, який передбачено планом АДРЕСА_2 а також згідно з рішеннями Жовківського районного суду Львівської області від 30 серпня 2005 року, 27 березня 2008 року, передня лінія земельної ділянки відповідача ОСОБА_7 повинна становити 16,25 м, підтвердженням чого є план кварталу 1954 року. Проект забудови земельної ділянки НОМЕР_2 також становить 16,25 м, між точками 3 і 4 знаходиться фундамент ОСОБА_7 розміром 9,42-13,2 м, який своїм кутом на 30 см виходить на дорогу. 12 лютого 2009 року інспекція державного архітектурного будівельного контролю повідомила, що фундамент ОСОБА_7 побудований із порушенням забудови і державних будівельних норм, знаходиться біля проїзної частини і зміщений на 13,3 м згідно затвердженого проекту забудови. Посилаючись на те, що самовільнь збудований ОСОБА_7 фундамент виступає на проїжджу частину дороги, яка веде до їх будинку, внаслідок чого не дає змоги зробити повноцінний проїзд 3,5 м та збудувати огорожу згідно з планом земельної ділянки, позивачі просили скасувати державний акт на право приватної власності та знесення самовільно збудованого фундаменту від 02 лютого 1998 року, виданий на ім'я ОСОБА_7

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року позов задоволено. Скасовано державний акт серії НОМЕР_3, виданий 02 лютого 1998 року ОСОБА_7 на підставі п. 6 рішення виконавчого комітету Рава-Руської міської ради народних депутатів від 22 квітня 1999 року № 117, на право приватної власності на землю площею 0,1113 га, що розташована по АДРЕСА_4, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і ведення особистого підсобного господарства. Зобов'язано ОСОБА_7 розібрати збудований фундамент, який знаходиться на земельній ділянці НОМЕР_2, яка розташована біля проїжджої частини до будинку ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_12 розміром 9,42 х 13,20м, та який зміщений на 13,3 м згідно з затвердженим проектом забудови. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року скасовано в частині повного задоволення вимог та в частині зобов'язання ОСОБА_7 розібрати збудований фундамент й ухвалено в цій частині нове рішення. Позов задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_7 розібрати, виступаючу на 0,3 метра на землі загального користування/проїзд з вул. В. Великого до земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_3 частину збудованого фундаменту, розміром 9,42 м х 13,20 м, що знаходиться на земельній ділянці АДРЕСА_4. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині скасування державного акта на право приватної власності на землю та в частині судового збору й направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням виконавчого комітету Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області від 22 квітня 1999 року № 117 передано безкоштовно у приватну власність ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельну ділянку площею 0,10 га, та для ведення особистого підсобного господарства - земельну ділянку площею 0,02 га, розташовані по АДРЕСА_4.

На підставі вказаного рішення 02 лютого 1998 року ОСОБА_7 було видано державний акт серії НОМЕР_4.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 158 ЗК Українивиключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Вирішуючи спір в частині задоволення позовних вимог про скасування державного акту на право приватної власності на землю, суд першої інстанції з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний державний акт виданий 02 лютого 1998 року на підставі рішення виконавчого комітету від 22 квітня 1999 року, тобто державний акт видано на один рік і два місяці раніше ніж виконавчим комітетом Рава-Руської міської ради було прийнято рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_7

Крім того, суди правильно вказали, що на порушення п. «а» ч. 3 ст. 83 ЗК України до складу земельної ділянки, на яку ОСОБА_7 було видано спірний державний акт, було включено землі загального користування зокрема, частину земельної ділянки під під'їзною дорогою до ділянки позивачів, яка згідно із вказаною нормою закону не може передаватись у приватну власність.

Відповідно до ст. 337 ЦПК Українивизначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій в частині вирішення позовних вимог про скасування державного акта не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішенняспору в цій частині, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К. Парінова

А.В.Маляренко

О.В.Ступак