АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/790/5862/16 Головуючий 1-ї інстанції Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/26/15-ц Доповідач: Довгаль А.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Бездітко В.М.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на самочинне будівництво прибудови до житлового будинку, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради (надалі ХМР), третіх осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просив визнати за ним право власності на самочинну прибудову літ. «А1-1» до житлового будинку літ. «А-1» з надвірними будівлями по вул. Івана Минайленка №41/23 в м. Харкові - приміщення літ. 2-6 площею 13,8кв.м, приміщення літ. 2-7 площею 9,2кв.м, сарай літ. «Н», ганок літ. «а1» площею 3,1кв.м.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що на підставі рішення народного суду Жовтневого району м.Харкова від 17.06.1981року спірний будинок належав: його батькові ОСОБА_6 - 77/200 частин, ОСОБА_7 - 29/200 частин, ОСОБА_8 - 97/200 частин. Після смерті батька у лютому 1986р. половину належної йому частини будинку успадкували: він - ОСОБА_1, його матір ОСОБА_9 та сестра ОСОБА_3 Інша половина будинку, на підставі ст.22 КЗпШС УРСР була зареєстрована за матірю як за дружиною. Після смерті батька, в їх користуванні у будинку літ. А-1 залишилися приміщення: 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, з надвірних будівель гараж літ. «Е». Позивач зазначає, що з метою поліпшення житлових умов, за згодою всіх співвласників та органів нагляду, в червні 1998 року він отримав дозвіл на прибудову житлового приміщення розмірами 5,70м.х5,05м. Протягом 1998-2008р.р. за власні кошти прибудував кімнату літ. 2-6 площею 13,8кв.м, приміщення 2-7 площею 9,2кв.м та виконав інші ремонтно-будівельні роботи по реконструкції в існуючих приміщеннях. Так, у 1997р. замість деревяного сараю, збудував цегляний, у 2006р.- ганок літ. «а1» площею 3,1кв.м. Його сестра ОСОБА_3 не приймала участі в утриманні будинку та з 1980 року в ньому не проживала. З метою оформлення права на користування земельною ділянкою, відповідності закінченого будівництва проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам та правилам, відомостей щодо введення будинку в експлуатацію, він звернувся до Харківської міської ради та територіального підрозділу Жовтневого району Центру надання адміністративних послуг, куди подав декларацію про готовність обєкта до експлуатації. З невідомих йому причин центр не прийняв декларації, і документи були повернуті у звязку із закінченням терміну зберігання. Вважає, що його право на реєстрацію власності порушено.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ХМР про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки свого представника суду не повідомила.

Третя особа ОСОБА_5 надала суду заяву, в якій просила позовні вимоги залишити без задоволення.

Третя особа ОСОБА_10 проти позову не заперечувала, за умови якщо це не призведе до порушення її майнових прав.

Третя особа ОСОБА_3 не зявилась, надала письмові заперечення, в яких просила справу розглядати за її відсутності.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_11 проти позову заперечував, вказуючи, що позивач не мав власних коштів для будівництва, раніше звертався до суду з позовом про збільшення його частки у праві спільної часткової власності та перерозподілу ідеальних часток, але йому було відмовлено у задоволенні цих вимог, і при розгляді апеляційної скарги у 2014р. ОСОБА_1 відмовився від свого позову, у звязку з чим провадження у справі закрито.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин, та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд зясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд дійшов правомірного висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на самочинну прибудову.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме майно відповідно до вимог закону підлягає державній реєстрації з моменту такої реєстрації. У разі необхідності право власності на незавершене будівництво, за наявності визначених законом умов, може бути зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна (ст.331 ЦК). З такого ж моменту виникає право власності на перероблену річ, створену з використанням іншої речі (матеріалу).

Поняття самочинного будівництва, а також правові підстави та умови визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно визначені статтею 376 ЦК України, яка є спеціальною в врегулюванні спірних правовідносин, оскільки урегульовує правовідносини, що виникають у тих випадках, коли вимоги закону та нормативно-правових актів при створенні нової речі, тобто самочинному будівництві, були порушені.

При розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництво суд в першу чергу повинен належними чином перевірити, чи було питання оформлення такого права власності предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи відсутність останнього давали підстави говорити про наявність спору про право. При цьому суд не повинен підміняти органи, які зобовязані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови; визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишитися винятковим способом захисту права. При вирішенні таких спорів, в першу чергу необхідно зясувати: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентних органів з питання узаконення самочинного будівництва, чи було відмовлено компетентними органами у вирішенні цього питання.

Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок №41/23, розташований по вулиці Івана Минайленка в місті Харкові, належить на праві власності: 77/1200ч. - позивачу ОСОБА_1, на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину, виданого 24.01.1996року державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-436; 308/1200ч. - ОСОБА_9 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.05.2012р.; 564/1200ч. - ОСОБА_4, на підставі договору дарування, посвідченого 04.09.1998р. приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 за реєстровим №3777; 174/1200ч. ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 25.01.1995р. державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-392; 77/1200ч. - ОСОБА_3, на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину, виданого 24.01.1996р. державним нотаріусом Пятої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим №4-436.

Згідно листа КП «Харківське міськБТІ» від 23.11.2015р., в матеріалах квартальної зйомки користувачами земельної ділянки станом на 03.11.1955р. по вул. І.Минайленка №41/23 були ОСОБА_13 та ОСОБА_14. Рішення на підставі якого ці особи були користувачами земельної ділянки або власниками будинку відсутнє. До кварталу додано проект рішення без затвердження. Рішення від 30.07.1953р. про реєстрацію земельної ділянки в матеріалах бюро також відсутнє.

Рішенням виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів Харківської області від 02.06.98р. №53-16 ОСОБА_1 надано дозвіл на прибудову житлового приміщення розміром 5,70х 5,05 по вул. Минайленко №41 в м. Харкові.

Але, позивач на протязі 1998р. - 2008р., без належно оформленої технічної документації, самовільно прибудував кімнату літ. 2-6 площею 13,8кв.м, приміщення 2-7 площею 9,2кв.м. Виконав інші ремонтно-будівельні роботи і реконструював існуючі приміщення. У 1997р. замість деревяного сараю збудував цегляний, а у 2006р. побудував ганок літ. «а1» площею 3,1кв.м.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Законом України «Про архітектурну діяльність» обовязок здійснення державного контролю і нагляду у системі центрального органу виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури покладено на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України та її територіальні органи.

Відповідно до Положень про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 08.04.2011року №439/2011 основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме: здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у будівництві, ліцензування господарської діяльності, повязаної зі створенням обєктів архітектури.

Згідно Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №923 від 8 жовтня 2008 року, прийняття в експлуатацію полягає у підтвердженні готовності об'єкта нового будівництва та реконструкції до експлуатації шляхом видачі інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю свідоцтва про відповідність об'єкту проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил.

За правилами Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №461 від 13 квітня 2011 року «прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації».

Таким чином, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю є єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності обєкту до експлуатації й видачу свідоцтва про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельним нормам і правил.

Вищеназваного свідоцтва, яке видається інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, позивачем суду не надано, а замість цього предявлено Технічний висновок ТОВ «Харківреконструкція» про стан основних будівельних конструкцій, можливості збереження і подальшої експлуатації за призначенням прибудови літ. «А1-1» у житловому будинку літ. «А-1» і сараю літ. «Н» по вул. Минайленка №41/23 в м. Харкові, що не є тотожнім.

Матеріали справи також свідчать, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області із заявами про прийняття самочинно реконструйованого і збудованого об'єкта в експлуатацію, до яких додавав декларацію про готовність обєкта до експлуатації.

За результатами їх розгляду, 26.05.2015року, 22.07.2015року та 13.10.2015року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області надані відповіді про повернення декларації, з посиланням на те, що вона оформлена з порушенням встановлених вимог. Крім того, ОСОБА_1 було розяснено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів та повідомлено, що прийняття неможливо без наявності у замовника документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Враховуючи те, що позивачем не було дотримано порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, підстави для задоволення позову відсутні.

Вирішуючи спір, суд повно, всебічно та обєктивно дослідив обставини справи, правильно визначив закон, що регулює дані правовідносини, дав належну оцінку зібраним доказам, і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суттєвими не являються, підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді