Справа № 209/5483/15-ц
Провадження № 2/209/219/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Петропольської М.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката - Ярош І.В.,

представника відповідача - Базильчук Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Дніпровського району м.Дніпродзержинська, Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Державна міграційна служба Дніпровського РВ м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, про визнання права на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, ОСОБА_1, право користування житловим приміщенням у квартирі за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер її син ОСОБА_4. ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_5 та вона зареєстрували шлюб 24.08.1979 року. 28.01.1986 року їх шлюб було розірвано. 22.11.1986 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та прийняла прізвище ОСОБА_7. 17.12.2003 року шлюб між ОСОБА_7 та нею, ОСОБА_1, був розірваний. 17.08.2002 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 04.07.2011 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 був розірваний. З 2001 року ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав по день своєї смерті у квартирі за адресою: АДРЕСА_2. Рішенням Дніпровського райвиконкому м. Дніпродзержинська № 18 від 16.01.2002 року квартиронаймачем зазначеної квартири є ОСОБА_4 Ця квартира однокімнатна, житлова її площа 14,67 кв.м., загальна площа 30,3 кв.м. З квітня 2011 року в квартирі разом з сином ОСОБА_4 стала проживати вона, ОСОБА_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 «а», кв.13. В зазначеній квартирі на той час проживали її колишній чоловік ОСОБА_7, їх донька ОСОБА_9 та її майбутній чоловік ОСОБА_10, з яким вона зареєструвала шлюб 17.03.2012 року. Вони з колишнім чоловіком тривалий час не знаходили спільної мови у вирішенні питань сумісного проживання, що призводило до постійних суперечок. Після того, як до доньки перейшов проживати її чоловік, їй взагалі не стало місця для проживання квартирі. Тому її син ОСОБА_4 наполіг на тому, щоб вона перейшла проживати за місцем його проживання та реєстрації. Таким чином, з квітня 2011 року по теперішній час вона постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1. З травня 2014 року ОСОБА_4 тяжко захворів. На той час вона вже була пенсіонером за віком і тому мала можливість постійно займатися доглядом за хворим сином. З 07.05.2014 року він знаходився на обліку в КЗ «Дніпродзержинський протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради». Весь час хвороби ОСОБА_4 не працював. Весь вантаж по сплаті його лікування та утримання несла вона. Після смерті сина вона займалась його похованням. На протязі всього часу свого проживання у спірній квартирі вона сплачує комунальні послуги в т.ч. і квартирну плату, нараховану за квартиру. В зв'язку зі скрутним матеріальним становищем вона має борги за комунальні послуги, але борг по квартирній платі відсутній. Вважає, що вона була вселена квартиронаймачем ОСОБА_4 в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на законних підставах і придбала право на користування житловим приміщенням за зазначеною адресою як член сім'ї квартиронаймача, з яким мала спільний бюджет та господарство.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні обґрунтуванню позову.

Представник позивача - адвокат Ярош І.В. в судовому засідання заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні обґрунтуванню позову.

Представник відповідача - Адміністрації Дніпровського району м.Дніпродзержинська в судовому засіданні надала письмові заперечення проти позовної заяви, в яких зазначено, що по-перше, квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить до комунальної власності. Після смерті квартиронаймача, який був єдиним, хто зареєстрований у спірному житлі, квартира вважається вивільненою. Вивільнене житло, що відноситься до комунальної власності підлягає розподілу в порядку черговості. По-друге, на адресу адміністрації Дніпровського району, було надано акти ТОВ «Крона» від 10.03.2015 №10-03-02 та ТОВ «Крона - Сервіс 3» від 25.12.2015 №25-12-04, у якому зазначається що ОСОБА_1 на час обстеження, а саме 10.03.2015 року, тобто після смерті квартиронаймача, проживає у вищезазначеному житловому приміщені, не підтверджує, що вона проживала у квартирі протягом часу, зазначеного у позові, а саме з квітня 2011 року. По-третє, однією з підстав, яка на думку позивачки дає їй право на користування спірною квартирою, це родинні стосунки з квартиронаймачем. Зазначають, що відповідно до ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за згодою всіх інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення інших осіб. Звертають увагу суду, що відповідно до відомостей з особового рахунку на квартиру, до жовтня 2011 року за адресою: АДРЕСА_1, окрім квартиронаймача була зареєстрована також ОСОБА_8 (дружина квартиронаймача), а отже на вселення позивача повинна була бути і її згода. Крім того, із позову та матеріалів справи не вбачається, що позивач вселилася у спірне житло за згодою свого сина (наймача) та за згодою всіх інших членів сім'ї, які проживали разом з ним. А отже, немає підстав безспірно вважати, що така згода була ними висловлена. За інформацією ТОВ «ІНФО-КОМ» станом на 01.11.2015 року заборгованість складала: за водопостачання - 1954,90 грн., за електроенергію - 108,81 грн., за теплопостачання - 9820,61 грн., за квартплату - 110,92 грн. Як вбачається загальний розмір заборгованості за надані житлово-комунальні послуги станом на 01.11.2015 складає 11995,24 грн. Тобто, навіть за той період, коли позивач самовільно зайняла житлове приміщення, заборгованість за житлово-комунальні послуги має тенденцію зростання. Щодо оплати поточних рахунків за квартиру на які позивач посилається у позові, зазначають, що вони не покривають фактичних нарахувань за житлово-комунальні послуги, та не підтверджують факту проживання позивачки у квартирі. Отже позивач заявляє лише про свої права, як члена сім'ї наймача, а обов'язки які вона мала б виконувати, ігнорувалися. Крім того, право на зміну договору найму жилого приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сім'ї, визначено у статті 106 Житлового кодексу УРСР. Відповідно до частини 1 статті 106 ЖК УРСР, таке право, у разі смерті наймача, належить будь-якому членові сім'ї наймача. Відповідно до статті 64 ЖК УРСР, члени сім'ї наймача повинні проживати разом з ним, а отже повинні бути зареєстрованими. Обов'язок реєстрації місця проживання визначений у статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Таким чином, члени сім'ї наймача, які не зареєстровані з ним за однією адресою, не мають права вимагати визнання їх наймачем за раніше укладеним договором найму замість попереднього наймача, у тому числі і у разі його смерті. У спірному житловому приміщені ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться і ніколи не значилась. Натомість, позивач зареєстрована та є квартиронаймачем житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_6. Отже, позивачка не має законних підстав для вселення у квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а тим більш не має законних підстав для того, щоб бути визнаною новим квартиронаймачем у зв'язку зі смертю попереднього квартиронаймача. Таким чином, вважають, що підстави для визнання вимог заявлених у позові, відсутні, просять відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог в повному обсязі та виселити ОСОБА_11 з квартири, розташованої за адресою: м.Дніпродзержинськ, АДРЕСА_1.

Представник відповідача - Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву про розгляд справи без присутності їх представника.

Представник третьої особи - Державної міграційної служби Дніпровського РВ м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву про розгляд справи без присутності їх представника.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що позивач ОСОБА_1 є мамою його друга ОСОБА_2. Зі слів ОСОБА_2 його мама, близько п'яти років потому посварилась зі своїм чоловіком та переїхала проживати до свого сина, в його квартиру.

Свідок ОСОБА_13 в суді зазначив, що позивач ОСОБА_1 є мамою його покійного друга ОСОБА_2. З ОСОБА_1 він знайомий з 2000 року, знає, що в неї були проблеми в сім'ї, і з 2011 року по теперішній час вона проживає в квартирі сина.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що позивача ОСОБА_1 вона знає з 2001 року, але більше спілкуватися з нею стали з того моменту, як вона переїхала проживати у квартиру до свого сина ОСОБА_15, тобто близько п'яти років тому назад. Вислухавши позивача, її представника, представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.08.1979 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.7).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

28.01.1986 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.8).

22.11.1986 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на «Гребнева», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8).

17.12.2003 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_7 був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10).

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дніпровського райвиконкому м. Дніпродзержинська № 18 від 16.01.2002 року «Про зміну договору найму житлового приміщення» квартиронаймачем житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 є ОСОБА_4, що підтверджується копією особового рахунку № НОМЕР_1, виданим ТОВ «Абонент ХХІ» 26.10.2015 року (а.с.14).

У вищевказаній квартирі АДРЕСА_4, крім квартиронаймача ОСОБА_4, з 19.05.2006 року по 21.10.2011 року була зареєстрована його дружина ОСОБА_8, 1983 р.н., (а.с.14).

Згідно виписки з амбулаторної карти хворого ОСОБА_4 від 23.01.2015 року та копії посмертного епікризу ОСОБА_4, останній з 07.05.2014 року знаходився на обліку в КЗ «Дніпродзержинський протитуберкульозний диспансер Дніпропетровської обласної ради», а з 12.01.2015 р. по ІНФОРМАЦІЯ_8 р. знаходився на стаціонарному лікуванні в легенево-хірургічному відділенні КЗДОКЛПО «Фтизіатрія» ДОР (а.с.17,18).

З 02.01.2013 року ОСОБА_4 не працював, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.15-16).

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6).

Статтею 64 Житлового кодексу Української РСР (надалі по тексту - ЖК УРСР) передбачено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК УРСР, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 2011 року по теперішній час проживає без реєстрації в квартирі за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується актом про проживання № 23-11-01 від 19.11.2015 року, засвідченого директором ТОВ «Крона-Сервіс-3» ОСОБА_16, (а.с.42).

Суд критично відноситься і не бере до уваги, наданий позивачем ОСОБА_1 у судовому засіданні лист від 02.04.2011 року про те, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає зі своїм чоловіком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: АДРЕСА_1 не проти, щоб разом з ними проживала мати чоловіка, ОСОБА_1, т.я. їй важко проживати в одній квартирі з колишнім чоловіком (а.с.82), оскільки позивач не підтвердила джерела отримання цього листа, в якому взагалі не зазначено адресату звернення, під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 клопотання про виклик ОСОБА_8 в якості свідка не заявляла.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - ЖЕО (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Предметом договору найму жилого приміщення у будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат (ст. 63 ЖК УРСР).

Згідно ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Відповідно до п. 9 Пленуму Верховного Суду УРСР від 12.04.1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Суд критично ставиться до заперечень відповідача - Адміністрації Дніпровського району м.Дніпродзержинська, стосовно того, що підставою для відмови в задоволені позовних вимог позивача є те, що позивач вселялась у спірне житло без згоди свого сина (наймача) та без згоди всіх інших членів сім'ї, які проживали разом з ним, а також не виконує свої обов'язки щодо сплати за комунальні послуги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає та користується квартирою АДРЕСА_1, яка була виділена в користування її синові ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 р. Як вбачається з вищезазначених доказів та тверджень позивача, викладених у позовній заяві, спірне житлове приміщення є постійним місцем проживання позивача, яка виконує обов'язки наймача житлового приміщення, у тому числі сплачує квартирну плату та комунальні послуги.

Таким чином, вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визнання за нею права користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачів сплачений позивачем судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Адміністрації Дніпровського району м.Дніпродзержинська, Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Державна міграційна служба Дніпровського РВ м.Дніпродзержинську ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, про визнання права на користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, право на користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_5.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Т.О. Решетник