З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2016 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:
Головуючого судді Сидоренко І.О.
при секретарі Рудь Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 Словянського міськрайонного суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Словянської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька,
До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Словянської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 04.09.1999 року по 05.04.2013 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Словянського міськрайонного суду від 05.04.2013 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розлучення дочка проживає разом з позивачем, яка утримує її матеріально, піклується про здоровя, фізичний та духовний розвиток. Відповідач після початку бойових дій у травні 2014 року у місті Словянську виїхав до Російської Федерації та на даний час місце його проживання невідомо.
З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, протягом тривалого часу не надає належної матеріальної допомоги на розвиток дитини. Для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоровя, фізичного, духовного та морального стану позивач має намір поїхати на відпочинок до Російської Федерації та на тимчасово окуповану територію України (АР Крим). Крім того, позивач має намір періодично навідувати разом із дочкою своїх батьків-пенсіонерів, інших родичів, які проживають на території, яка тимчасово не контролюються українською владою у Луганській та Донецькій областях (території проведення антитерористичної операції). У селищі міського типу Бокове-Платове м. Антрацит Луганської області проживають батьки позивача, двоюрідні сестри та інші родичі, а у м. Ровеньки Луганської області проживає її рідна сестра з родиною. Дочка позивача кожні канікули минулі роки відвідувала бабусю та дідуся, має там багато друзів. Крім того, просить суд прийняти до уваги, що у місті Словянську в неї немає близьких родичів, з якими вона може залишити дочку на час канікул.
Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини, зокрема, відмовляється надати в передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3 за кордон та в ОСОБА_4 республіку Крим для її відпочинку та оздоровлення, а також для відвідування рідних бабусі та дідуся. При цьому жодних вагомих аргументів, які пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини, порушує її право на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами.
Просить суд надати їй дозвіл на вивіз дитини дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2 на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (ОСОБА_4 Крим), а також за межі України на територію Російської Федерації на період часу до 31.10.2018 року.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Третя особа орган опіки та піклування свого представника для участі в судовому засіданні не направили, надали суду заяву, відповідно до якої просять розглянути дану справу без участі їх представника та ухвалити рішення на розсуд суду.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-НО № 301729, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Словянського управління юстиції, 31.10.2002 року народилася ОСОБА_3, батьком якої є ОСОБА_2, матірю ОСОБА_5.
Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 05 квітня 2013 року розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2

Згідно з довідкою про склад родини, виданої ЖЕК № 1 № 1133 від 04.04.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

При вирішенні питання про можливість надати позивачці дозвіл на вивезення дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 33 Конституції України, Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обовязків батьків відносно дитини.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину.

За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації.

Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини, зокрема, відмовляється надати в передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3 за кордон та в ОСОБА_4 республіку Крим для її відпочинку та оздоровлення, а також для відвідування рідних бабусі та дідуся, позивач має намір періодично навідувати разом із дочкою своїх батьків-пенсіонерів, інших родичів, які проживають на території, яка тимчасово не контролюються українською владою у Луганській та Донецькій областях (території проведення антитерористичної операції), у місті Словянську в неї немає близьких родичів, з якими вона може залишити дочку на час канікул.

При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які б спростовували доводи позивача.

Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, виходячи з вищенаведених норм матеріального права та керуючись принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, відповідно до якого дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, суд вважає, що надання дозволу позивачці на вивіз дитини ОСОБА_3 за межі України без дозволу його батька ОСОБА_2 права відповідача відносно дитини не порушить та буде таким, що відповідає інтересам дитини, що є підставою для задоволення даного позову.

Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 313 ЦК України, ст. 141 Сімейного Кодексу України, ст. 4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 3 «Конвенції про права дитини», принципу 6 Декларації прав дитини, пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Словянської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дозвіл на вивіз та ввіз дитини дочки ОСОБА_3, 31.10.2002 ороку народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, без дозволу та супроводу батька ОСОБА_2, на неконтрольовану територію України (територію проведення антитерористичної операції), тимчасово окуповану територію України (ОСОБА_4 республіку Крим), а також за межі України на територію Російської Федерації на період часу до 31.10.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5. АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом шляхом подання письмової заяви відповідачем до Словянського міськрайонного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_6