АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6168/16 Справа № 185/1095/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Палюх Т. Д. Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з'ясування, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального закону, просила його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі /а.с.183-186/.

Зазначеним рішенням від 07.06.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Суд визнав за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3, за кожним, право власності на 1/2 частину вантажно-пасажирського автомобілю «Ford Transit» зеленого кольору, державний номер НОМЕР_1, об'єм двигуна 2000 см3, номер шасі VIN - НОМЕР_3, вартістю 113050 грн.

В іншій частини позовних вимог - відмовлено.

Також, суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 533 грн. / а.с.177-178 /.

Додатковим рішенням цього ж суду від 19.07.2016 року суд стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додатково судові витрати в сумі 275, 60 грн. та стягнув з ОСОБА_2 судові витрати в дохід держави в сумі 551,20 грн. /а.с.199/.

Судом встановлено, що з 14.07.2001 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.04.2013 року, яке набрало законної сили 11.05.2013 року / а.с.9, 10 /.

Під час перебування у шлюбі сторони, за договором купівлі-продажу від 31.01.2008 року, придбали вантажно-пасажирський автомобіль «Ford Transit» зеленого кольору, державний номер НОМЕР_2, об'ємом двигуна 2000 см3, номер шасі VIN - НОМЕР_3, який був зареєстрований за відповідачем / а.с.11, 12 /.

Під час розгляду справи по суті у суді першої інстанції, сторони не вказали про наявність іншого майна, придбаного у шлюбі, крім спірного автомобіля.

Згідно висновку експерта - автотоварознавця №014/16 від 14.04.2016 року, ринкова вартість спірного автомобіля «Ford Transit», державний номер НОМЕР_2, складає 113050 грн. / а.с.116-121 /.

Звертаючись з позовною заявою, позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частину спірного автомобіля, здійснити поділ спільного майна подружжя, залишивши вказаний транспортний засіб у власності відповідача та зобов'язавши його сплатити їй ? частину його вартості, тобто 56525 грн. Позовних вимог про припинення її права на частку у спільному майні ОСОБА_2 не заявлялось.

Під час розгляду справи відповідач визнав позовні вимоги частково, не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину спірного транспортного засобу, проти стягнення на користь ОСОБА_2 компенсації вартості 1/2 частини автомобіля в сумі 56525грн. із виділенням його в натурі заперечував, пояснюючи це тим, що частка позивача у неподільному майні є значною та він не має достатньо грошей для одноразового внесення вказаної суми на депозитний рахунок суду.

Позивачка теж не внесла вказану суму на депозитний рахунок суду першої інстанції.

Виходячи з доказів по справі та пояснень сторін, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в силу норм ст.ст. 60, 61, 70, 71 СК України, підлягають частковому задоволенню та визнав за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за кожним, право власності на ? частину спірного автомобіля./ а.с.177-178/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обв'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами та поясненнями сторін.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Верховний Суд України в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Оскільки відповідач не вніс грошових коштів на депозитний рахунок суду в рахунок компенсації вартості ? частини спірного автомобіля за браком коштів, сторони не дійшли згоди з цього питання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення вказаного транспортного засобу у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визнавши за кожним з них право власності на ? його частину.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема вимог ст. 157 ЦПК України, не мають правового значення, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення справи.

На доводи апелянта у скарзі стосовно того, що відмовивши позивачці у задоволенні позову щодо фактичного поділу спірного майна в натурі, суд позбавив її можливості звернутися знову з аналогічним позовом та користуватися належним їй та відповідачу автомобілем, - колегія суддів зауважує, що дійсно з аналогічним позовом ОСОБА_2 не вправі повторно звернутись до суду, однак вона, разі необхідності, не позбавлена можливості захистити свої законні права та інтереси, поставивши питання перед судом про припинення права на частку у спільному майні в порядку ст. 365 ЦК України, як і не позбавлена права звернутися до суду з позовом щодо користування спірним автомобілем в силу ст. 358 ЦК України або звернутися з іншими позовними вимогами для вирішення спору, який виникне між сторонами.

Посилання заявника у скарзі на неправильне вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки після подання апеляційної скарги, судом першої інстанції було ухвалено додаткове рішення від 19.07.2016 року, яким суд додатково стягнув судові витрати / а.с.199 /.

Інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення для вирішення даного спору.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: