УхвалА

іменем україни

1 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., ЖуравельВ.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Івано-Франківської обласної ради, треті особи: голова Івано-Франківської обласної ради Скрипничук ВасильМихайлович, Снятинський дитячий будинок-інтернат, Департамент соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, про визнання розпорядження голови обласної ради незаконним, поновлення на роботі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 3 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 21 серпня 1994 року на підставі наказу від 6 липня 1994 року № 61 управління соціального захисту населення Івано-Франківської обласної державної адміністрації за трудовими контрактами із департаментом соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, останній який було укладено 30 серпня 2012 року, він працював директором Снятинського дитячого будинку-інтернат до 31 грудня 2014 року, що встановлено додатковою угодою від 27 грудня 2012 року №1.

Вказував, що 12 квітня 2014 року затверджено нову редакцію Положення про Снятинський дитячий будинок-інтернат, а 23 жовтня 2014 року проведено його державну реєстрацію, згідно якого (п. 1.4) власником будинку-інтернат є Івано-Франківська обласна рада, а поточне керівництво будинком-інтернат здійснює директор, який призначається і звільняється з посади на пленарному засіданні обласної ради. Відповідно до розпорядження голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 26 грудня 2014 року його було звільнено з посади директора Снятинського дитячого будинку-інтернат з 31грудня 2014 року за п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку іззакінченням терміну дії строкового трудового договору (контракту).

31 грудня 2014 року розпорядженням голови Івано-Франківської обласної ради його було призначено на посаду виконуючого обов'язки директора Снятинського дитячого будинку-інтернат до вирішення питання про призначення директора Снятинського дитячого будинку-інтернат у встановленому законом порядку.

10 березня 2015 року розпорядженням голови Івано-Франківської обласної ради його було відсторонено від обов'язків виконуючого обов'язки директора Снятинського дитячого будинку-інтернат, а 22 квітня 2015 року розпорядженням голови Івано-Франківської обласної ради № 44-к звільнено із займаної посади та рішенням Івано-Франківської обласної ради від 23 квітня 2015 року директором Снятинського дитячого будинку-інтернат було призначено ОСОБА_6

Вважав, що вказане розпорядження голови Івано-Франківської обласної ради про його звільнення з посади є незаконним, оскільки з урахуванням зміненого Положення про Снятинський дитячий будинок-інтернат його повинні були звільнити на пленарному засіданні обласної ради, чого не було зроблено, а тому, продовжуючи працювати на займаній посаді, трудові відносини вважаються продовженими на невизначений строк. Крім того, вказував, що згоди Снятинський районний комітет профспілки працівників держустанов, членом якої він був до 12 травня 2015 року, на його звільнення не давав.

З огляду на викладене ОСОБА_4 просив визнати розпорядження голови Івано-Франківської обласної ради від 22 квітня 2015 року № 44-к незаконним та поновити його на посаді директора Снятинського дитячого будинку-інтернат.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 3 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що у зв'язку із закінченням строку дії трудового контракту розпорядженням голови Івано-Франківської обласної державної адміністрації від 26 грудня 2014 року ОСОБА_4 було звільнено з посади директора Снятинського дитячого будинку-інтернат, який за галузевим підпорядкуванням належав до департаменту соціальної політики Івано-Франківської обласної державної адміністрації, на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України. Оскільки у подальшому ОСОБА_4 звернувся до голови Івано-Франківської обласної ради із проханням про призначення його на посаду, він був призначений виконуючим обов'язки директора Снятинського дитячого будинку-інтернат до призначення керівника цього закладу на пленарному засіданні обласної ради.

Ураховуючи Положення про управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, затвердженого рішенням Івано-Франківської обласної ради від 23 березня 2012 року № 454-13/2012, голова Івано-Франківської обласної ради своїм розпорядженням від 22 квітня 2015 року № 44-к звільнив ОСОБА_4 з посади виконуючого обов'язки директора Снятинського дитячого будинку-інтернат на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України, а рішенням Івано-Франківської обласної ради від 23 квітня 2015 року № 1613-35/2015 директором Снятинського дитячого будинку-інтернат призначена інша особа.

Отже, звільнення позивача здійснено з урахуванням вимог КЗпП України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», порушень вимог трудового законодавства при його звільненні не допущено.

У зв'язку із цим доводи касаційної скарги про те, що трудові відносини є продовженими на невизначений строк (ст. 39-1 КЗпП України), безпідставні і попередньої згоди профспілкової організації на звільнення за ст. 36 КЗпП України не потрібно.

Отже, судові рішення є законними і обгрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 3 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта