Справа № 274/1552/16-ц Провадження № 2/0274/791/16
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
30.11.16 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши цивільну справу за позовомОСОБА_1
за участюВиконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, представником якого є ОСОБА_3,
пророзірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав та позбавлення батьківський прав,
У лютому 2016 р. ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви від 30.11.2016 р. (а. с. 42), яка була прийнята Судом до розгляду, просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2, зареєстрований 24.07.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 396, стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, який народився 01.01.2015 р., у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 російських рублів щомісячно, починаючи з 01.07.2016 р., позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_2, який народився 01.01.2015 р.
ОСОБА_2 з позовом погодився, що підтверджується його заявою від 26.05.2016 р., його поясненнями, наданими у Кузнецькому районному суді Пензенської області Російської Федерації та його нотаріально посвідченою заявою від 01.07.2016 р. (а. с. 30, 32 33, 43).
Від представника Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області надійшла заява від 30.11.2016 р., у якій він зазначає, що при ухваленні рішення просить врахувати висновок від 09.11.2016 р. № 02-16/1902 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (далі Висновок).
Судом з'ясовано, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 24.07.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 396, вони є батьками дитини ОСОБА_4, який народився 01.01.2015 р., який проживає з ОСОБА_1 (а. с. 8, 9, 46).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Звернення ОСОБА_1 з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2, та згода останнього з цією вимогою свідчить про те, що подальше спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Згідно з частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині позовної вимоги про розірвання шлюбу, зареєстрованого з ОСОБА_2, а відтак задовольняє цю вимогу.
Як зазначалось вище, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками дитини ОСОБА_4, який народився 01.01.2015 р.
16.02.2015 р. ОСОБА_2 підписав заяву, адресовану до суду м. Бердичева та інших органів, у якій зазначив, що він відмовляється від батьківства щодо дитини ОСОБА_4, який народився 01.01.2015 р., згоден на позбавлення батьківських прав щодо цієї дитини (а. с. 13).
Справжність підпису ОСОБА_2 на цій заяві засвідчена нотаріусом м. Кузнецька Пензенської області Російської Федерації ОСОБА_5
Крім того, як зазначалось раніше , ОСОБА_2 з позовом погодився, у тому числі з вимогою про позбавлення його батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4.
Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області дійшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_4, про що подав Висновок (а. с. 47).
У Висновку зазначено, що, зокрема, ОСОБА_1 пояснила, що в лютому 2015 р. ОСОБА_2 поїхав проживати за місцем реєстрації: Російська Федерація, АДРЕСА_1. З того часу дитину не бачив, не телефонує, не цікавиться життям, здоров'ям, фізичним і психологічним розвитком сина, не підтримує жодних контактів і не має наміру приймати участь у вихованні дитини.
Також у Висновку вказано, що, зокрема, ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав.
Суд, оцінивши наведене вище, приходить до висновку, що ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини сина ОСОБА_2 , а саме не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, не готує до самостійного життя та праці.
Пунктом 2 частини першої статі 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Частинами першою третьою статті 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Частинами першою та другою статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Враховуючи викладені вище обставини та зазначені норми законодавства України, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині позовної вимоги про позбавлення батьківських ОСОБА_2 щодо дитини сина ОСОБА_4, який народився 01.01.2015 р., а тому задовольняє цю вимогу.
Відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.
Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Таким чином ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати свого сина ОСОБА_4, до досягнення тим повноліття.
Частинам першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Статтею 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
Частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 російських рублів щомісячно, починаючи з 01.07.2016 р., на що, як зазначалось вище, ОСОБА_2 погодився, Суд вважає, що розмір аліментів може бути визначено у цій твердій грошовій сумі.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 в частині позовної вимоги про стягнення аліментів, а тому задовольняє цю вимогу.
Відповідно до частини першої статей 79 та 88 Цивільного процесуального кодексу України що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 1 102,40 грн. (судовий збір, а. с. 2, 3).
Крім того, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн., оскільки ОСОБА_1 від сплати цього судового збору звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись статтями 1 4, 7, 8, 10, 11, 15, 18, 45, 57 61, 64, 79, 88, 208, 209, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 24.07.2014 р., про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області складено актовий запис № 396, розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, який народився 01.01.2015 р., у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 російських рублів щомісячно, починаючи з 01.07.2016 р. і до повноліття сина, тобто до 01.01.2033 р.
Позбавити ОСОБА_2, який народився 18.09.1976 р., батьківських прав щодо дитини сина ОСОБА_4, який народився 01.01.2015 р. (актовий запис про народження № 136 складено 12.02.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат 1 102,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.
рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано;
у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом;
апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення;
особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Корбут