РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/22443/14-ц

Провадження № 2/638/113/16

31.03.2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді Подус Г.С.

при секретарі - Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_2 заподіяну в наслідок залиття квартири матеріальну шкоду в розмірі 30082,00 (тридцять тисяч вісімдесят дві гривні, 00 копійок) грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 (пять тисяч гривень, 00 копійок) грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є співвласником та користувачем квартири № 96, що розташована на восьмому поверсі шістнадцятиповерхового будинку №154-А по вул. Клочківській у м. Харкові на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.09.1999 року № 48303.

28 серпня 2014 року оселю було затоплено водою з квартири № 100, що знаходиться над квартирою позивача і належить ОСОБА_2

Зазначене підтверджується актом обстеження від 01 вересня 2014 року дільниці № 7 КП «Жилкомсервіс».

Внаслідок залиття були пошкоджені стелі, стіни та підлога в кухні, коридорі і спальній кімнаті квартири позивача, у звязку з чим вона потребує ремонту, вартість якого за висновком експертного будівельно-технічного дослідження Харківського НДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_6 № 11033 від 22.10.2014 року складає 30082,00 (тридцять тисяч вісімдесят дві гривні, 00 копійок) грн.

Крім майнової позивачу було заподіяно також і моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 (пять тисяч гривень, 00 копійок) грн. Вона полягає у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у звязку із пошкодженням його майна.

Добровільно відшкодувати завдану позивачу шкоду відповідач відмовився.

Позивач ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечували в повному обсязі, зазначали, що затоплення квартири позивача відбулось не з вини відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Через канцелярію суду надали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності.

Всебічно з'ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши наявні в справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Статтями 10, 11, 58, 60, 179 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі ч. 1 п. 1 ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено наступне.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири квартири № 100, яка розташована над квартирою позивача.

Судом встановлено, що 28 серпня 2014 року з вини ОСОБА_2, який є власником квартири № 100, розташованої поверхом вище за вищевказаною адресою, було залито квартиру позивача.

Факт залиття підтверджуються актом обстеження від 01.09.2014 року № 31, який був складений комісією у складі інженера дільниці №7 КП «Жилкомсервіс» - ОСОБА_8 та майстра дільниці ОСОБА_9, відповідно до якого залиття квартири №96 відбулось з вище розташованої квартири № 100 даного житлового будинку, власником якої є відповідач ОСОБА_2

У ході обстеження були виявлені сліди заливу в кімнаті: підлога (деформація паркету) 3,0 м2; в ванній кімнаті: стіна (керамічна плитка) 3,0 м2, стеля (гіпсокартон) 3,0 м2, деформація вхідної двері; коридор: стіна (шпалери) 1,0 м2, стеля (шпалери) 0,5 м2, деформація вхідної двері в квартиру.

В матеріалах справи міститься лист КП «ХАРКІВВОДОКАНАЛ» від 07.04.2015 року № Р-1118/1-15.21-05, в якому вказано що 28.08.2014 року відбулося залиття квартири № 96 в результаті халатного відношення до сантехнічних приладів мешканця квартири № 100.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження від 22.10.2014 року № 11033, складеного судовим експертом ХНДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_6 ОСОБА_10, який подано до суду разом з позовною заявою: вартість ремонтно-будівельних робіт, необхідних для усунення наслідків після залиття 28.08.2014 року сусідами становить 30082,00 (тридцять тисяч вісімдесят дві гривні, 00 копійок) грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пошкодження квартири АДРЕСА_2 сталося з вини відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав суду доказів про спричинення йому моральної шкоди та доказів, які підтверджують сутність моральних страждань, їх глибину та тривалість, не обґрунтував її розмір.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню також судовий збір в сумі 301 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 30082,00 грн. (тридцять тисяч вісімдесят дві гривні 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 301,00 грн. (триста одна гривня).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя