233 № 233/1260/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
01 червня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
за участю секретаря Махота О.В.,
позивача ОСОБА_1,
відповідача -
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
14 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказуючи, що їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31 березня 1993 року, виданого відділом по приватизації та управлінню комунальною власністю виконкому Костянтинівської міської ради, належить квартира АДРЕСА_1, в якому вона зареєстрована та постійно проживає. Також, за вказаною адресою зареєстрована її дочка - відповідач у справі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та онук - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 Відповідачка ОСОБА_2, являючись членом сім*ї позивачки, у зазначеному житловому приміщенні не проживає більше ніж 22 місяці, веде антисоціальний образ життя, за скоєння злочинів неодноразово була засуджена судом до покарання у вигляді позбавлення волі, 19 березня 2014 року за постановою суду відповідач була звільнена від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 10 місяців 24 дні, повернулася до м. Костянтинівки, одна з родиною не мешкає. спосіб життя не змінила, спілкується з особами, схильними до скоєння злочинів, та з квітня 2014 року проживає із співмешканцем окремо від позивачки та дитини, відносно якої за рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року вона позбавлення батьківських прав. Також, рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 21 жовтня 2009 року № 567 позивачку призначено опікуном над онуком ОСОБА_3, 29 червня 2007 року, який постійно проживає із позивачкою та на утримання якої за її позовом з відповідачки стягнуті аліменти. Відповідачка з квітня 2014 року за місцем реєстрації у належній позивачці квартирі не мешкає, не укладала договір найму (оренди) житла, не працюючи, вона не несе витрат на утримання житла, не оплачує комунальні послуги. Позивачка, являючись власником нерухомого майна, обмежена у реалізації своїх прав, так як відповідач фактично не проживаючи у будинку, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, внаслідок чого позивачка несе додаткові витрати по утриманню житла та позбавлена можливості отримати субсидію по оплаті комунальних послуг, крім того, суперечить вимогам моралі та закону спільне проживання малолітньої дитини та матері, позбавленої у встановленому законом порядку відносно неї батьківських прав, тому просила визнати відповідача особою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням, відшкодувавши на її користь понесені судові витрати.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 30-32, 40-42). За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_4 пояснив в судовому засіданні, що є сусідом позивачки ОСОБА_1 та з 2007 року постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, позивачка з онуком мешкають у квартирі поверхом вище. Свідок знайомий з відповідачкою у справі, яку за місцем проживання її матері не бачив тривалий час. Йому відомо, що відповідачка приблизно два роки тому звільнилася з місць позбавлення волі та з того часу за адресою: м. Костянтинівка, вул. Леваневського, 43-24, він її не бачив, мешкає вона окремо та до дитини не приходить.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 березня 1993 року, виданого відділом по приватизації та управлінню комунальною власністю Костянтинівської міськради на підставі розпорядження № 474 від 12 квітня 1993 року, зареєстрованого в Костянтинівському БТІ під № 186, кн. 103 (а.с. 6, 6 зворот), ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2.
Згідно довідки про склад сім*ї КП "Служба єдиного замовника" № 507 від 18 лютого 2016 року (а.с. 7), за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Леваневського, 43-24, зареєстровані: - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, власник житла; - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка власника; - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8), онук власника.
Рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 21 жовтня 2009 року № 567 над малолітнім ОСОБА_3 встановлено опіку та призначено його опікуном ОСОБА_1 (а.с. 12); згідно рішення № 566 від 21 жовтня 2009 року (а.с. 11), малолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв*язку із знаходженням матері ОСОБА_2, під вартою на підставі постанови Костянтинівського міськрайонного суду від 04 вересня 2009 року (а.с. 9).

Відповідно до копії довідки про звільнення серія ДНП № 26192 (а.с. 10) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, була засуджена вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 21 січня 2010 року за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 198, 70 ч.1, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 років 06 місяців, відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 01 вересня 2009 року по 19 березня 2014 року, звідки звільнена умовно-достроково за ухвалою Орджонікідзевського м/с Дніпропетровської області від 11 березня 2014 року на невідбутий строк 01 рік 10 місяців 24 дні згідно ст. 81 КК України.

Відповідачка ОСОБА_2 заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13 серпня 2014 року у справі № 233/3596/14-ц, яке набрало законної сили 23 серпня 2014 року, позбавлена батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та з відповідачки стягнути аліменти на утримання її дитини.

Відповідно до акту перевірки паспортного режиму від 03 березня 2016 року (а.с. 14), за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Леваневського, 43-24, зареєстровані три особи: - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, власник житла; - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка; - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, онук. Перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за цією адресою з 07 червня 2006 року, однак не проживає з травня 2014 року, її особистих речей в квартирі немає, відсутність ОСОБА_2 своїми підписами підтвердили свідки ОСОБА_4, Кожелевська, Н.Н.

У добровільному порядку відповідач ОСОБА_2 місце реєстрації не змінює, на вимоги позивача ОСОБА_1 про зняття з реєстраційного обліку не реагує, у зв*язку з чим позивачка несе додаткові витрати по утриманню житла та позбавлена можливості розпорядитися своєю власністю за власним розсудом.

Відповідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В силу ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що порушене право власності позивачки ОСОБА_1 потребує захисту, необхідно усунути перешкоди у здійсненні нею цього права, визнавши відповідача ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Леваневського, 43-24.

В силу ст. 88 ЦПК України у зв*язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, повязані із сплатою судового збору, в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1, 39)

Керуючись ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 16, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 74, 76, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, особою, що втратила право користування жилим приміщенням квартирою № 24 у будинку №43 по вул. Леваневського у м. Костянтинівка Донецької області, що належить на праві власності ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІНН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 551 (п*ятсот п*ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя