У Х В А Л А

29 лютого 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Неганова Н.В., розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.02.2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція «Укрконсалтинг», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дельфін», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Побединська Вікторія Олександрівна, товариство з обмеженою відповідальністю «Досконалий Друк, Дизайн, Дистрибуція» про визнання договору фіктивним, недійсним, застосування наслідків недійсності правочину відмовлено.

Представник позивачки ОСОБА_2 23.02.2016 року подала до суду заяву про забезпечення позову, яку мотивує тим, що 18.02.2016 року представники ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг» здійснили незаконне проникнення до спірної квартири і перешкоджають користуватися нею, обмежують пересування по квартирі, відключили газ та воду, не допускають позивачку до квартири. Рішення суду не набрало законної сили, має бути розглянута апеляційна скарга, але ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг» може відчужити спірну квартиру стороннім особам, що зробить неможливим подальше повернення квартири у власність ОСОБА_1, представник позивачки просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, заборонити ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг» та його представникам знаходитись у цій квартирі та чинити перешкоди ОСОБА_1 і ОСОБА_5 у користуванні квартирою, а також зобов'язати ТОВ «Агенція «Укрконсалтинг» передати ОСОБА_1 і ОСОБА_5 ключі від вхідних дверей квартири, поновити постачання газу, води та електричної енергії до квартири.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне відмовити представнику позивачки в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки, зважаючи на обґрунтування необхідності забезпечення позову, позивачкою не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, обрані нею способи забезпечення позову не відповідають позовним вимогам.

На підставі наведеного, ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України, постанови Пленуму ВСУ за №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»,

У Х В А Л И Л А :

Представнику позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а у разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяН. В. Неганова