АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київпастранс» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому просив стягнути з відповідача шкоду, завдану в ДТП, винним в якій визнаний водій відповідача в сумі 14025 грн. 07 коп., інфляційні втрати - 9192 грн. 04 коп., 954 грн. 47 коп. - 3% річних та відшкодувати понесені ним судові витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з КП «Київпастранс на користь ОСОБА_1 24 171 грн. 58 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погодившись з таким рішенням, представник відповідача подав апеляційну скаргу в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В скарзі посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказував на те, що страховою компанією, в якій була застрахована цивільна відповідальність позивачу в повному обсязі відшкодована вартість відновлювального ремонту автомобіля, визначеного спеціалістом за вирахуванням франшизи. З приводу витрат на нанесення малюнку аерографії, то позивач не довела, що такий малюнок був на момент ДТП, а відповідно не довела обов'язку відповідача відшкодовувати витрати на нанесення такого малюнку. Також суд не надав належної оцінки акту приймання передачі виконаних робіт з приводу ремонту автомобіля, та безпідставно прийняв докази позивача про проведення нею оплати таких робіт. Скарга також містить доводи з приводу неправомірного стягнення судом з відповідача коштів на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки вказана норма не застосовується до деліктних правовідносин.

До апеляційного суду представник відповідача не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник позивача проти задоволення скарги заперечувала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням).

Задовольняючи позов, суд вважав встановленими такі обставини.

Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 21 березня 2014 року ОСОБА_2 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. На даний час постанова суду є такою, що набрала законної сили.

З постанови вбачається, що внаслідок винних дій ОСОБА_2 був пошкоджений автомобіль позивача.

З матеріалів акту виконаних робіт № ИВН-10 від 08 травня 2014 року вартість ремонтних робіт автомобіля «Хонда», р.н. НОМЕР_1 склала 29291 гривень 50 копійок.

З матеріалів листа ПрАТ «СК «Уніка», власнику автомобіля «Хонда р.н. НОМЕР_1 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 15266 гривень 43 копійки, за вирахуванням франшизи 1010 гривень та ризику аерографія у розмірі 13015 гривень 07 копійок.

Представником відповідача не заперечувалося, що ОСОБА_2 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з КП «Київпастранс» та виконував трудові обов'язки водія тролейбусу.

Таким чином, суд встановив, що різниця між шкодою та страховою виплатою складає 14025 гривен 07 копійок, яка підлягає стягненню з КП «Київпастранс» в силу ст. 1172 ЦК України, як юридичної особи, працівник якої завдав шкоди під час виконання ним трудових обов'язків.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про наявність підстав, для притягнення до цивільної відповідальності відповідача, та відшкодуванню шкоди в розмірі визначеному позивачем, відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачем наявності малюнку аерографії на автомобілі позивача спростовуються довідкою страхової компанії від 11 липня 2016 року (а.с. 74), з якої вбачається, що страховик мав намір застрахувати, від можливих пошкоджень малюнок аерографії на його автомобілі, який страхова компанія оглядала, проте відмовила в наданні покриття за таким ризиком.

Тобто з вказаної довідки вбачається, що на момент страхування автомобіля позивача в жовтні 2013 року такий малюнок вже існував, а ДТП сталася в лютому 2014 року.

Доводи про недоведеність оплати позивачем вартості ремонту автомобіля , колегія суддів не приймає та погоджується з наданою судом першої інстанції оцінкою доказів,наданих позивачем на підтвердження вартості ремонту транспортного засобу.

Представник відповідача не навів інших доводів, окрім витрат на малюнок , з яких би випливало, що до вартості ремонту, спеціалізоване СТО включило роботи , ремонт яких непов'язаний з подією ДТП, також в суді не заявлялось клопотання відповідачем про проведення товарознавчої експертизи, на спростування доказів наданих позивачем, які на думку колегії є належними та допустимими.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами скарги, щодо безпідставного стягнення з відповідача, сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що сторони по справі не перебувають в договірних відносинах.

У відповідача на підставі ст. 1172 ЦК України виникає обов'язок відшкодувати, завдану його працівником шкоду.

При цьому ст. 625 ЦК України не застосовується до правовідносин з приводу відшкодування шкоди, а тому в цій частині рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального права.

Судом була застосована правова норма, яка не підлягає застосуванню до даних правовідносин, а тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу КП «Київпастранс» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року в частині визначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача змінити.

Стягнути з Комунального Підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди 14 025 грн. 07 коп.

В задоволенні вимог про стягнення індексу інфляції та 3% річних на підставі ст.625 ЦК України відмовити.

В частині розподілу судових витрат рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: