Справа № 145/1846/15-ц Провадження № 22-ц/772/1957/2016Головуючий в суді першої інстанції Мазурчак А. Г.
Категорія 22Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів : Стеблюк Л.П., Колоса С.С.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.03.2016 року ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.03.2016 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Розірвано договір довічного утримання, укладений 06.06.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який був посвідчений державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 554.

Повернуто у власність ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельну ділянку площею 0,1000 га кадастровий номер НОМЕР_1, земельну ділянку площею 0,0156 га кадастровий номер НОМЕР_2, які розташовані в АДРЕСА_1.

На таке рішення ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування, оскільки воно ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення позивача, її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає, що дана скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції було встановлено, що 06.06.2014 року сторони уклали договір довічного утримання, що посвідчений державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, згідно якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_3 житловий будинок в АДРЕСА_1, який належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого їй на підставі рішення Гніванської міської ради від 26.05.2014р., вартість якого складає 74613 грн. та дві земельні ділянки, розташовані за цією ж самою адресою, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями вартістю 69432 грн., та площею 0,0160 га кадастровий номер НОМЕР_2, призначену для ведення особистого селянського господарства вартістю 8234 грн.

Відповідно до п. 2.3. даного Договору відповідачка зобов'язалася забезпечувати позивачку щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід, вечеря), придатним для носіння одягом та взуттям; надавати побутові послуги (прання постільної білизни,прибирання в житловому будинку, ремонт побутової техніки); забезпечувати належними лікарськими засобами на підставі виданих лікарями рецептів та лікуванням у разі потреби.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувана утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувана у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Задовольняючи заявлений ОСОБА_2 позов, суд виходив з того, що ОСОБА_3 умови договору довічного утримання не виконувались належним чином.

Районним судом було встановлено, і не заперечувалось відповідачем , як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, що з грудня 2015 року ОСОБА_3 не здійснює догляд за ОСОБА_2, а тому позивачка проживає у своєї онучки, оскільки сама невзмозі забезпечити свої потреби та потребує стороннього догляду .

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_2 чинила їй перешкоди у виконанні обов'язків по договору довічного утримання до уваги колегією суддів не беруться, оскільки правового значення не мають, так як ст. 755 ЦК України не пов'язує можливість розірвання договору довічного утримання з такими діями відчужувача.

Права набувача у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з неможливістю подальшого виконання ним обов'язків за договором з підстав, що мають значення, підлягають захисту в порядку, визначеному ч.2 ст. 756 ЦК України.

Згідно ст.ст. 57,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги ізаперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на основі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків.

Суд першої інстанції, встановивши обставини справи, повно та всебічно дослідив докази кожної із сторін, правильно встановив характер правовідносин, що склались між сторонами, правильно застосував правові норми.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду, оскільки останні ґрунтуються на повно та всебічно з'ясованих обставинах справи.

Рішення суду законне і обґрунтоване, постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 29.03.2016 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: