ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

31 травня 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Шафатинській О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини після розірвання шлюбу.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який було зареєстровано 09 жовтня 1982 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1. 16 січня 2013 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області шлюб розірвано.

Протягом тривалого часу спільного життя позивач намагалася бути підтримкою своєму чоловікові, як в побуті так і в здійсненні ними підприємницької діяльності для створення максимальних умов для спільного проживання та забезпечення матеріального благополуччя сімї. Після народження дитини з 01 березня 1989 року займалась доглядом за нею, веденням домашнього господарства, та по можливості ще допомагала чоловікові в бізнесі, а тому часу для отримання належної освіти, щоб в подальшому отримати гідну роботу за фахом, у неї не було.

На даний час, з моменту розірвання шлюбу відповідач повністю позбавив її можливості щодо самостійного матеріального забезпечення, оскільки звільнив з роботи в ПТ « Лаверна ломбард ОСОБА_5 і К», жодної копійки , як учасник цього товариства на даний час вона не отримує, оскільки відповідач показує збиткову звітність в податкову інспекцію.

07 жовтня 2015 року позивачу виповнилося 55 років, але пенсію на даний час вона не отримує.

Також під час спільного проживання нею були набуті хвороби, які позбавляють її можливості працевлаштуватися.

В даний час матеріальної допомоги від колишнього чоловіка вона не отримує. Вважає, що має право на отримання від колишнього чоловіка матеріальної допомоги і цю допомогу він має можливість надавати.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 в її користь кошти на її утримання в розмірі по 3000 гривень щомісячно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали та просять його задовольнити, в своїх поясненнях послались на обставини, викладені у тексті позовної заяви, додатково суду пояснили, що позивач має право на утримання від відповідача у зв»язку із тим, що була позбавлена можливості працевлаштуватись та одержати освіту, оскільки доглядала їхню дитину. А відповідач може надавати таку допомогу на її утримання як колишньої дружини.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав. Заперечує проти його задоволення, оскільки позивач не довів своїх вимог. Просить відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобовязана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який було зареєстровано 09 жовтня 1982 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. 16 січня 2013 року рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області шлюб розірвано.

Позивач пояснила суду, що протягом тривалого часу спільного життя вона намагалася бути підтримкою своєму чоловікові, як в побуті так і в здійсненні ними підприємницької діяльності для створення максимальних умов для спільного проживання та забезпечення матеріального благополуччя сімї. Після народження дитини з 01 березня 1989 року займалась доглядом за нею, веденням домашнього господарства, та по можливості ще допомагала чоловікові в бізнесі, а тому часу для отримання належної освіти, щоб в подальшому отримати гідну роботу за фахом, у неї не було. На даний час, з моменту розірвання шлюбу відповідач повністю позбавив її можливості щодо самостійного матеріального забезпечення, оскільки звільнив з роботи в ПТ «Лаверна ломбард ОСОБА_5 і К», жодної копійки, як учасник цього товариства на даний час вона не отримує, оскільки відповідач показує збиткову звітність в податкову інспекцію. 07 жовтня 2015 року позивачу виповнилося 55 років, але пенсію на даний час вона не отримує. Також під час спільного проживання нею були набуті хвороби, які позбавляють її можливості працевлаштуватися. В даний час матеріальної допомоги від колишнього чоловіка вона не отримує.

На підтвердження своїх доводів позивач надала докази, які підтверджують її вік, стан здоров»я та відсутність роботи.

Проте, суд вважає, що даними доказами не підтверджується неможливість одержання позивачем освіти, працювати чи зайняти відповідну посаду саме у зв»язку із піклуванням про дитину, що дає право на утримання після розірвання шлюбу.

Так, допитані в якості свідків рідний брат відповідача ОСОБА_6 та рідна сестра позивача ОСОБА_7 ствердили, що жодних перешкод для здобуття освіти чи кар»єрного росту по роботі відповідач для позивача не створював, допомагав у веденні господарства та виховання дитини, вони разом вели бізнес і були успішною сім»єю, а тому у позивача не було необхідності продовжувати здобувати освіту.

Частиною 4 статті 76 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо у зв'язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім'ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв'язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Однак, в порушення вищенаведеної норми закону позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те що вона є непрацездатною, в розумінні ч. 3 ст. 75 СК України та її неможливість працевлаштуватись.

Окрім цього, судом встановлено, що позивач є співзасновником ПТ «Лаверна ломбард ОСОБА_6 і К».

Та обставина, що відповідач одержує доходи і відповідно може надавати допомогу на утримання колишньої дружини, сама по собі не дає підстав для задоволення даного позову.

Судові витрати суд покладає на позивача відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ч.3 ст.75, ч. 4 ст.76 СК України, керуючись ст.ст.10, 58-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дружини відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_8