Єдиний унікальний номер 226/108/15-ц Номер провадження 22-ц/775/1907/2016
Головуючий у 1 інстанції:Петунін І.В.
Доповідач Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

30 листопада 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Гапонова А.В., Папоян В.В.,

при секретарі: Марченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Димитровського міського суду від 23 серпня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року ПАТ «Родовід банк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 липня 2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №47/АА-073.07.2, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на загальну суму 16691,00дол.США на придбання транспортного засобу зі сплатою 12,5% річних, додатковою угодою №1 від 09.10.2008р. процентна ставка встановлена у розмірі 14,5% річних. За умовами укладеного договору відповідач повинен був щомісячно погашати кредит в сумі 199 дол. США в строк до 10 числа кожного календарного місяця починаючи з місяця, наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного; повернути одержаний кредит згідно з умовами договору не пізніше 24 липня 2014 року; сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом до 10 числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця наступного за звітним, а також 24.07.2014р., або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. Всупереч умовам кредитного договору-1, зокрема, якими передбачено зобовязання відповідача повністю повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом не пізніше 24.07.2014р., відповідачем грубо порушувалися вищезазначені умови кредитного договору-1. В звязку з цим з боку відповідача мало місце порушення зобовязання, що відповідно до ст.611 ЦК України, тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки (штрафу, пені). Оскільки п.3.9 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту чи процентів за користування кредитом, відповідач зобовязався сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.1.5 кредитного договору від суми простроченого платежу.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 09.10.2008р. до кредитного договору змінено п 3.9 кредитного договору та сторонами узгоджено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобовязується сплачувати банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченої заборгованості.

Таким чином, загальний розмір грошових вимог, які виникли на підставі кредитного договору станом на 14.10.2014р. складає 2656,51 грн., зокрема: пеня за прострочення виконання грошових зобовязань 2608,30 грн.; 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам 48,21 грн..

Також 07 березня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №47/АК-00001.08.2, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на загальну суму 39301,00дол. США на придбання транспортного засобу зі сплатою 7,70% річних, відповідно до п.1.5.1 цього договору, позичальник взяв на себе зобовязання сплачувати щомісячну плату за обслуговування кредиту у розмірі 0,2500% від суми виданого кредиту. За умовами укладеного договору відповідач повинен був щомісячно погашати кредит в сумі 467,87 дол. США в строк до 10 числа кожного календарного місяця починаючи з місяця, наступного за звітним шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного; повернути одержаний кредит згідно з умовами договору не пізніше 07 березня 2015 року; сплачувати позивачу нараховані проценти за користування кредитом до 10 числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця наступного за звітним, а також 07.03.2015р., або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом; щомісяця до 10 числа включно сплачувати позивачу плату за обслуговування кредиту згідно п.1.5.1 кредитного договору. Всупереч умовам кредитного договору, зокрема, якими передбачено зобовязання відповідача повністю повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом не пізніше 07.03.2015р., відповідачем грубо порушувалися вищезазначені умови кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору, у разі недотримання відповідачем умов кредитного договору, позивачу надано право вимагати дострокового повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованих процентів, відшкодування збитків, заподіяних неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, а також звернути стягнення на предмет застави. 10 червня 2010 року, позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога достроково погасити заборгованість за кредитним договором та сплатити нараховані проценти в семиденний строк. До теперішнього часу відповідач не виконав зобовязання щодо повернення кредитних коштів, наданих за умовами кредитного договору в сумі 19687,81дол. США та сплати процентів в сумі 2627,88дол.США.

Таким чином, з боку відповідача мало місце порушення зобовязання, що відповідно до ст.611 ЦК України, тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки (штрафу, пені). П.3.9 цього договору передбачено, що за порушення строків повернення кредиту чи процентів за користування кредитом, відповідач зобовязався сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п.1.5 кредитного договору від суми простроченого платежу. Таким чином, загальний розмір грошових вимог, які виникли на підставі кредитного договору станом на 14.10.2014р. складає 22315,69 доларів США та 2531793,09 грн., зокрема: заборгованість за кредитом 19687,81 доларів США, заборгованість за нарахованими процентами 2627,88 доларів США, сума заборгованості за сплатою за обслуговування кредиту 27845,66 грн., пеня за прострочення виконання грошових зобовязань 2487956,65 грн., зокрема, а) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 2044301,41 грн., б) пеня за несвоєчасне погашення процентів за кредитом 260167,49 грн., в) пеня за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту 183487,74 грн.; 3% річних за порушення грошового зобовязання згідно зі ст.625 ЦК України 12773,32 грн., зокрема: а) 3% від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам 11829,33 грн., б) 3% від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту 943,99 грн.; сума інфляційних витрат від суми заборгованості за платою за обслуговування кредиту 3217,46 грн.

Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 22315,69дол. США та 2534449,60 грн., з яких:

1) заборгованість за кредитним договором №47/АА-073.07.2 від 24 липня 2007 року складає 2656,51грн., зокрема:

- пеня за прострочку виконання грошових зобовязань 2608,30грн.;

- сума трьох відсотків річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентами 48,21грн.;

2) заборгованість за кредитним договором №47/АК-00001.08.2 від 07.03.2008 року в розмірі 22315,69дол. США та 2 531793грн., а саме:

- заборгованість за кредитом 19687,81дол.США;

- заборгованість за нарахованими процентами 2627,88дол.США;

- сума заборгованості за сплатою обслуговування кредиту 27845,66 грн.;

- пеня за прострочку виконання грошових зобовязань 2487956,65 грн., які складаються з: пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 204430141грн., пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту 260167,49 грн., пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту 183487,74 грн.;

- три проценти річних за порушення грошового зобовязання згідно ст. 625 ЦК України 12773,32 грн., а саме: три проценти від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам 11829,33 грн., три проценти річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту 943,99 грн., суми інфляційних втрат від суми заборгованості за платою за обслуговування кредиту 3217,46 грн.

3) судовий збір в розмірі 3654 грн..

Рішенням Димитровського міського суду від 23 серпня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. З ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід Банк» стягнуто заборгованість у сумі 22315,69 доларів США та 406484,99 грн. з яких:

за Кредитним договором № 47/АА-073.07.2 від 24.07.2007р.: пеню за прострочку виконання грошових зобовязань у сумі 2608,30грн. та 3% річних за прострочену заборгованість по кредиту у сумі 7,59грн., усього: 2615,89 грн.;

за Кредитним договором № 47/АК-00001.08.2 від 07.03.2008р.: заборгованість за кредитом у сумі 19687,81 дол.США; заборгованість за процентами у сумі 2627,88 дол. США, а усього 22315,69 дол.США; пеня у сумі 389312,70 грн.; 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту в сумі 10414,27грн.; 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту в сумі 924,67грн.; інфляційні втрати від суми заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 3217,46грн., усього 403869,10грн.; судовий збір 895,57грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

З ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_1 стягнуто витрати на проведення судової економічної експертизи у сумі 18051,05грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати як неправильне та необґрунтоване та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Посилався на те, що суд необґрунтовано відмовив в задоволенні його клопотання про розєднання позовних вимог щодо кредитного договору №47/АА-073.07.2 та кредитного договору №47/АК-00001.08.2, Оскільки це вимоги щодо різних договорів і різних грошових коштів, чим порушив вимоги ч.2 ст.126 ЦПК України, а також ст.59,64 Конституції України, ст.10 Закону України «Про судоустрій та статус суддів». Також суд необґрунтовано відмовив в клопотанні про надання часу терміном 1 місяць для залучення представника для захисту його прав та надання правової допомоги.

Також суд неправомірно стягнув з нього заборгованість в розмірі 22315,69дол.США, порушив вимоги ст. ст.192,524,533 ЦК України. Зазначив, що згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 24 вересня 2014 року №6-145цс, вирішуючи питання про стягнення боргу в іноземній валюті, суд повинен був установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями.

На думку апелянта штрафні санкції банком нараховані протиправно, оскільки не відповідають вимогам ст.ст. 509,526,530,611,612,631,ч.1ст.626,629, ч.2 ст.1050,1054ЦК, ч.1ст.1048, ч.ч.1-2 ст.220 ГК України. Вказав,що сторони встановили строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань , так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 07.03.2015 року, тобто умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Тому, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Крім того, зазначив, що судом не враховано вимоги п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, оскільки позовна давність для нарахування санкцій за кредитним договором №47/АК-00001.08.2 спливла

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення представникові Банку та ОСОБА_1. Банк надав заяву про слухання справи у відсутність його представника. ОСОБА_1 звернувся з заявою про слухання справи у його відсутність.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі статтею 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що 24 липня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір № 47/АА-073.07.2 за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 16691,00 доларів США строком погашення до 24 липня 2014 року з процентною ставкою 12,5% річних та зобовязався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 199,00 доларів США шляхом внесення готівкою чи списання зі свого поточного рахунку, а також сплачувати нараховані проценти (п.1.1., п.1.5, 3.1 Договору). Пунктом 3.9 договору передбачена відповідальність у разі порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів за кожний день у вигляді пені у розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченого платежу.

Згідно з додатковою угодою № 1 від 09 жовтня 2008 року до Кредитного договору № 47/АА-073.07.2, змінена процентна ставка за основним договором з 12,5% до 14,5% шляхом викладення п.1.5 договору в новій редакції, а також внесені зміни до п.3.9 основного договору, згідно з якими за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів відповідач зобовязався сплачувати банку за кожний день прострочення пеню в розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.

Свої зобов'язання за кредитним договором № 47/АА-073.07.2 від 24.07.2007р. відповідач не виконував в зв'язку з чим, станом на 14.10.2014 року має заборгованість в сумі 2656,51 грн., яка складається з пені за несвоєчасне погашення заборгованості 1319,82 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів 1288,48 грн., 3% річних від суми простроченого кредиту 7,59 грн., 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту 40,62 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем.

07 березня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено Кредитний договір № 47/АК-00001.08.2, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 39301,00 доларів США строком погашення до 07 березня 2015 року з процентною ставкою 7,7% річних з щомісячною платою за обслуговування кредиту 0,02500 % від суми виданого кредиту, та зобовязався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 467,87 доларів США шляхом внесення готівкою чи списання зі свого поточного рахунку, сплачувати нараховані проценти, а також щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (п.1.1, п.1.5, 1.5.1, 3.1, 3.3, 3.3.1 Договору). Пунктом 3.9 договору передбачена відповідальність у разі порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів за кожний день у вигляді пені у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу.

Факт отримання кредиту за вищезазначеними договорами відповідачем не оспорюється та підтверджується власноручними записами про ознайомлення про умови договорів.

Свої зобов'язання за кредитним договором № 47/АК-00001.08.2 від 07.03.2008р. відповідач не виконував в зв'язку з чим, станом на 14.10.2014 року утворилася заборгованість в сумі 403869,10грн.; яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 19687,81 дол.США; заборгованості за процентами у сумі 2627,88 дол. США; пеня у сумі 389312,70 грн.; 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту в сумі 10414,27грн.; 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту в сумі 924,67грн.; інфляційні втрати від суми заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 3217,46грн..

За кредитним договором № 47/АА-073.07.2 від 24.07.2007 року станом на 14.10.2014 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 2656,51 грн., яка складається з суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості 1319,82 грн., суми пені за несвоєчасне погашення процентів 1288,48 грн., суми 3% річних від суми простроченого кредиту 7,59 грн., суми 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту 40,62 грн., що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем.

Правильність наданих позивачем розрахунків було перевірено в результаті проведення судової економічної експертизи. Оспорюючи нарахування штрафних санкцій, відповідач не надав своїх розрахунків, які б спростовували надані розрахунки банком та за висновком експертизи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем доведено факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитними договорами, у нього виникла заборгованість внаслідок невиконання умов кредитних договорів, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Вирішуючи спір в частині неустойки, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про зменшення суми, оскільки сума неустойки,яку просить стягнути позивач значно перевищує розмір збитків.

Правильно судом застосовано положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція,до яких віднесено і м.Димитров. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції. Що стосується пені та штрафу, то Банк повинен був їх не нараховувати, або скасувати. Тобто суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи про те, що нарахування штрафних санкцій повинно здійснюватися лише в межах строків позовної давності, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки відповідач до ухвалення рішення по справі не звертався із заявою про застосування строків позовної давності, а тому у суду першої інстанції не було підстав, передбачених законодавством для застосування таких строків.

Посилання на те, що судом в порушення норм процесуального права не було розєднано позовні вимоги за двома кредитними договорами та не надано строку в один місяць для пошуку адвоката, не можуть бути підставою для скасування законного рішення. Так як з позовною заявою до суду позивач звернувся 17.01.2015 року, після чого справа неодноразово призначалася до розгляду,за клопотанням відповідача призначалася експертиза. Лише 01.08.2016 року позивач звернувся із заявою про надання строку для залучення представника у справі для надання правової допомоги. Судом було справу відкладено до 23.08.2016 року, однак заяви чи клопотання від відповідача в наданий термін не надійшли до суду. Щодо розєднання позову, то це право суду,судом було враховано, що сторони та предмет позову однакові.

Вказівка на те, що судом не перевірено наявність у банку ліцензії для стягнення боргу в валюті є необґрунтованою. Судом враховано, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Банк як фінансова установа, отримавши в установленому законом порядку банківську ліцензію та відповідний письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, що є генеральною ліцензією на валютні операції, має право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті (п. 2 ст. 5 Декрету від 19 лютого 1993 р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Постановлене судом рішення є законним і обґрунтованим. Вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Димитровського міського суду від 23 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: