У Х В А Л А

іменем україни

02 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

ФаловськоїІ.М., Червинської М.Є.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 18 березня 1989 року проживав із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі, проте більше десяти років їхній шлюб носить формальний характер, разом вони не проживають та спільного господарства не ведуть. Враховуючи викладене, позивач просив шлюб розірвати.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 квітня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований Центральним відділом державної актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградської області, актовий запис № 975 від 18 серпня 1989 року, розірвано.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4 рішення районного суду скасовано, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив із того, що сторони більше 10 років разом не проживають та спільного господарства не ведуть.

Скасовуючи рішення районного суду та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що відповідачка з поважних причин не проживала із позивачем однією сім'єю, проте часто приїздила до чоловіка, тобто підстав для розірвання шлюбу не було. При цьому суд послався на те, що на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач помер, а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, тому рішення районного суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено, що 18 березня 1989 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3 посилався на те, що більше десяти років їхній шлюб носить формальний характер, разом вони не проживають та спільного господарства не ведуть.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд апеляційної інстанції не врахував волевиявлення померлого ОСОБА_3 про розірвання шлюбу з відповідачкою, а також того, що 24 квітня 2012 року на підставі рішення суду першої інстанції органами реєстрації актів громадянського стану у його паспорті зроблена відповідна відмітка про розірвання їхнього шлюбу.

Висновок суду апеляційної інстанції про те, що районний суд при розгляді справи припустився порушень норм процесуального права, зокрема розглянув справу за відсутності відповідачки та не з'ясував її думки з приводу розірвання шлюбу, є помилковими, оскільки ОСОБА_4 була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендованого відправлення з відміткою про вручення їй особисто, а неподання нею пояснень по справі не є підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд не врахував того, що непроживання відповідачки з ОСОБА_3 більше 10 років підтверджено довідками квартального комітету та показаннями свідків, які судом першої інстанції належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України).

За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, вирішив спір у відповідності до закону, який підлягав застосуванню, та дійшов до правильного й обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Однак вказані обставини не були враховані апеляційним судом при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому апеляційний суд не дослідив дійсних причин подання ОСОБА_4 апеляційної скарги через чотири роки після ухвалення рішення судом першої інстанції, чим порушив принцип правової визначеності (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а у касаційній скарзі зазначається, що причиною цього є вирішення спадкових питань після смерті ОСОБА_3

Відповідно до ст. 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 23 березня 2016 року скасувати, рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 квітня 2012 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська

М.Є.Червинська