09.06.2016 227/2334/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2016 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі :
головуючого судді Хоменко Д.Є.
при секретарі Малашко С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля у приміщенні суду подання начальника відділу державної виконавчої служби Добропільського міського управління юстиції Осипова О.Г. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України гр.ОСОБА_1, -
До Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшло подання начальника відділу державної виконавчої служби Добропільського міського управління юстиції Осипова О.Г. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України гр. ОСОБА_1.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання з огляду на наступне.
Судом встановлено, що постановою заст.начальника відділу ДВС Добропільського МРУЮ від 07.07.2015 відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1. на користь Добропільського об'єднаного УПФУ Донецької області заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 9137,16 грн. та 1194,03 грн.
Відповідно до ст.377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.
Відповідно п.18 ч. 3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.
У відповідності до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до п.1 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території.
Згідно ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Це право віднесено по ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст.269 ЦК України, особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», згідно ч.2 та п.5 ч.1 ст.6 якого громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, і якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.
Із зазначеного витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов'язання, але і ухилення від його виконання. Ухилення означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.
Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.
Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме останній повинен навести належні докази на підтвердження ухилення боржника. Але заявником належними та допустимими доказами не підтверджено той факт, що боржник здійснював свідомі діяння (дії або бездіяльність), спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Зважаючи на викладене, подання не підлягає задоволенню, у зв'язку з його необґрунтованістю.
Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд-
Подання начальника відділу державної виконавчої служби Добропільського міського управління юстиції Осипова О.Г. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України гр.ОСОБА_1 і.п.н.НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя Д.Є.Хоменко