Справа № 202/640/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 травня 2016 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю. за участю секретаря судового засідання Шишляннікова О.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що 27 травня 2015 року в м. Дніпропетровську по вул. Осінній відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля НОМЕР_1 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року встановлена вина ОСОБА_3 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК»). 28 травня 2015 року він надав до страхової компанії повідомлення про ДТП, а 10 червня 2015 року заяву на виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 36 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не пізніше 90 днів з дня отримання вказаної заяви страховик повинен здійснити виплату страхового відшкодування. 5 листопада 2011 року ПрАТ «УПСК» частково виплатило йому страхове відшкодування в розмірі 39170,47 грн. та пеню за прострочення виплати в розмірі 2863,20 грн. Сума страхового відшкодування була розрахована відповідачем на підставі Звіту № 130 від 28.10.2015 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на підставі акту огляду пошкодженого транспортного засобу без особистого огляду такого транспортного засобу оцінювачем, чим порушено вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092. Згідно з висновком експерта № 0712/15/15 від 08.12.2015 року, виготовленим на його замовлення, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 57574,70 грн. без урахування ПДВ. За цих підстав позивач просить стягнути на його користь з ПрАТ «УПСК» суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 10829,53 грн. (50000 39170,47), а також за період 09.09.2015 року по 31.01.2016 року пеню в розмірі 4351 грн. 70 коп., 3% річних у розмірі 281 грн. 77 коп., інфляційні втрати в розмірі 1442,40 грн., а всього 14042 грн. 20 коп., а з відповідача ОСОБА_3 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 900 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов визнав та просив справу розглянути в його відсутність.

Представник відповідача - ПрАТ «УПСК» у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право самостійно обрати експерта або аварійного комісара для визначення розміру збитків виключно якщо страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП не вжив заходів щодо визначення розміру збитків. ПрАТ «УПСК» протягом 10 днів з дня отримання повідомлення про ДТП вжило заходів для визначення розміру збитків, що підтверджується актом огляду пошкодженого транспортного засобу, складеним його представником, тому у позивача не було підстав для самостійного обрання експерта. Крім того, вищевказаний Закон не містить послання на дотримання страховиком положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Вважає, що розмір страхового відшкодування позивачу розрахований у відповідності з законом. Також вказує, що положення статті 625 ЦК України щодо сплати 3% річних та інфляційних втрат не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, та у разі недостатності сплаченого страхового відшкодування для повного відшкодування шкоди позивач має право згідно зі статтею 1194 ЦК України предявити вимоги до винної особи про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Просив справу розглянути в його відсутність і відмовити в задоволенні позову.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав:

Судом встановлено, що 27 травня 2015 року в м. Дніпропетровську по вул. Осінній відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, який належить позивачу згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою Відділу ДАІ з обслуговування м. Дніпропетровська.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2015 року встановлена вина ОСОБА_3 у вчиненні цієї дорожньо-транспортної пригоди.

В силу частини 4 статті 61 ЦПК України постанова у справі про адміністративне правопорушення має преюдиційне значення для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_3 була застрахована згідно з полісом АІ/5126832 від 17.04.2015 року в ПрАТ «УПСК».

28 травня 2015 року позивач звернувся до зазначеної страхової компанії з заявою-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 27 травня 2015 року.

4 червня 2015 року представником ПрАТ «УПСК» ОСОБА_5 був здійснений огляд пошкодженого транспортного засобу Шевролет Авео номерний знак НОМЕР_3, про що складено відповідний акт.

10 червня 2015 року позивач подав до ПрАТ «УПСК» заяву про виплату страхового відшкодування.

Згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу № 130 від 28.10.2015 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 на підставі акту огляду пошкодженого транспортного засобу, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1 внаслідок ДТП, складає 47004,56 грн.

5 листопада 2015 року ПрАТ УПСК був складений страховий акт № ОЦ/006/000/15/0020 (аварійний сертифікат), на підставі якого розрахована сума страхового відшкодування в розмірі 39170,47 грн. (47004,56 - ПДВ 20% 7834,09 грн.).

Страхове відшкодування в зазначеному розмірі перераховано позивачу платіжним дорученням № 564 від 5 листопада 2015 року.

Між сторонами виник спір з приводу відшкодування шкоди, заподіяної позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, виплати страхового відшкодування.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (пункт 2.1 статті 2).

Згідно з пунктом 22.1 ст. 22 даного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого (пункти 9.1, 9.2 ст. 9 Закону).

Відповідно до ст. 29 цього Закону страховою компанією відшкодовуються витрати понесені у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, у тому числі пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Положеннями п. 34.2 ст. 34 Закону передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Крім того, пунктом 36.5 цієї ж статті передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що протягом 10 робочих днів з дня отримання ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його представник оглянув пошкоджений транспортний засіб позивача, про що склав відповідний акт, в якому зафіксовано виявлені пошкодження, а також після отримання інформації про настання страхового випадку провів оцінку завданої шкоди та у відповідності до вимог закону визначив розмір страхового відшкодування, яке сплатив позивачу, суд вважає, що позов у частині стягнення з ПрАТ «УПСК» доплати страхового відшкодування та відповідно пені за прострочення виплати, трьох відсотків річних та інфляційних втрат є необґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Суд вважає безпідставними доводи позивача про те, що оцінка транспортного засобу, на підставі якої ПрАТ «УПСК» розраховане страхове відшкодування, проведена з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/20292, без особистого огляду пошкодженого транспортного засобу оцінювачем, оскільки дана Методика не містить будь-яких вказівок, що технічний огляд транспортного засобу та подальше складення звіту про оцінку транспортного засобу повинні здійснюватися однією особою. Як встановлено судом, згідно з вимогами ст. 34 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів уповноважений представник ПрАТ «УПСК» оглянув пошкоджений транспортний засіб, склав відповідний акт та в подальшому субєктом оціночної діяльності було складено звіт № 130 від 28.10.2015 року, в якому визначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу та матеріального збитку, завданого його власнику, саме виходячи з даних, зазначених в такому акті. Суд вважає, що доводи позивача щодо необхідності здійснення оцінювачем особистого огляду пошкодженого транспортного засобу ґрунтуються на невірному тлумаченні положень нормативного акту.

Згідно з наданим позивачем висновком № 0712/15/15 від 8 грудня 2015 року, виготовленим за його замовленням експертом ОСОБА_6, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає без ПДВ 57574 грн. 70 коп.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Отже, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди, позивач має право предявити вимоги до винної у ДТП особи про сплату різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Враховуючи, що такі вимоги позивачем до відповідача ОСОБА_3, як винної особи, не заявлялися, то й підстави для стягнення з останнього витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 900 грн. відсутні.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити повністю.

У звязку з відмовою в позові, відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору відшкодування позивачу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко