Справа № 236/736/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.,

за участю: секретаря Плаксіної Є.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2016 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Рубцівської сільської ради Краснолиманського району Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтував тим, що 23 липня 2015 року в м. Ізюм Харківської області померла його мати ОСОБА_3. Він є єдиним спадкоємцем. На день відкриття спадщини він проживав разом з померлою, тобто, вважається таким, що прийняв спадщину. Після смерті матері залишився спадок - житловий будинок з надвірними побудовами, розташований за адресою: вул. Кузнєцова, 12 с. Лозове Краснолиманського району Донецької області. Вищезазначена будівля раніше належала матері ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка померла 08 травня 2014 року.

Заповітом від 10.02.1995 року, посвідченого Рубцівською сільською радою все своє майно ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3

Після смерті ОСОБА_5, яка постійно мешкала та померла в с. Лозова Краснолиманського району Донецької області, Краснолиманською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа 30 вересня 2014 року за № 416/2014. Заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_3. З іншими заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

ОСОБА_3 оформила право власності на земельні ділянки, в тому числі на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жмлого будинку за адресою: вул. Кузнєцова, 12 с. Лозове Краснолиманського району Донецької області, а на будинок не встигла, бо померла.

На звернення позивача до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в с. Лозове, Краснолиманського району Донецької області, по вул. Кузнецова, 12, після смерті ОСОБА_3 позивач отримав відмову, так як відсутній правовстановлюючий документ на вказаний будинок.

Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, за адресою: Донецька область, Лиманський район, с. Лозове вул. Кузнецова, б. 12.

Ухвалою суду від 21 квітня 2016 року було задоволено заяву позивача ОСОБА_1 та замінено відповідача - Рубцівську сільську раду Краснолиманського району Донецької області на належного відповідача - територіальну громаду в особі ОСОБА_2 міської ради (а.с. 38-39).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада Донецької області, який належним чином повідомлений про дату час і місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, надав заяву про розгляд справи без участі представника в судових засіданнях, рішення просить винести на розсуд суду (а.с.52).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ІІАВ № 100510 батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно зі свідоцтвом про смерть від 28.07.2015 року серія І-ВЛ №504886 ОСОБА_3 померла 23 липня 2015 року у м. Ізюм Харківської області (а.с.6).

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мешкали за адресою : м. Ізюм, вул. Червоноармійська, б. 62 (а.с.27).

Згідно до заповіту від 10.02.1995 року ОСОБА_5 призначила своєю спадкоємицею ОСОБА_3 (а.с.28).

08 травня 2014 року ОСОБА_5 померла в с. Лозове Краснолиманського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №756905 (а.с.8).

ОСОБА_3 прийняла спадщину, отримала свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства в с. Лозове, Краснолиманського району Донецької області, по вул. Кузнецова, 12 (а.с. 13-14, 16-19).

Відповідно до довідки № 814 від 25.08.2015 року, виданої виконавчим комітетом Рубцівської сільської ради, Краснолиманського р-ну Донецької області, згідно з записом в погосподарській книзі будинок № 12 по вулиці Кузнецова в селі Лозове Краснолиманського району Донецької області належить ОСОБА_5 (а.с 12).

Згідно даних Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 12 по вулиці Кузнецова в селі Лозове Краснолиманського району Донецької області області, станом на 25.09.2014 року, за зазначеною адресою рахуються наступні обєкти: житловий будинок "А-1", прибудова "а", веранда "а-1", прибудова "в", та надвірні будівлі: літня кухня "В", сараі: "Б", "Г", "Д" (а.с. 20-24).

Відповідно до відповіді з Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області № 107/02-14 від 27 січня 2016 року видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в с. Лозове, Краснолиманського району Донецької області, по вул. Кузнецова, 12, після смерті ОСОБА_3 не має можливості, так як оригінал правовстановлюючого документу відсутній (а.с. 25).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, закон передбачав державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили ЦК України та Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться Донецька область, ОСОБА_2 (Краснолиманський ) район, село Лозове, вул. Кузнєцова, б.12, був набутий ОСОБА_5 у власність на законних підставах згідно з записом в погосподарській книзі, що відповідно до діючого на той час законодавства було достатнім для виникнення права власності на нього, та не залежало від державної реєстрації. Після смерті ОСОБА_5 до спадкоємця ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, відповідно до ст. 1216 ЦК України перейшли права і обовязки спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_3 до спадкоємця ОСОБА_1, який прийняв спадщину, відповідно до ст. 1216 ЦК України перейшли права і обовязки спадкодавця.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

На підставі ст. ст. 10 , 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем доведено набуття права власності на спадкове майно на законних підставах, неможливість захисту іншим шляхом ніж визнання права власності на спадщину в судовому порядку, позовні вимоги є законним та обґрунтованими, а тому приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Донецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на садибний (індівідуальний) житловий будинок, розташований за адресою: Донецька область, ОСОБА_2 (Краснолиманський ) район, село Лозове, вул. Кузнєцова, б.12, який складається з: житлового будинку "А-1", прибудови "а", веранди "а-1", прибудови "в", та надвірних будівель: літньої кухні "В", сараів: "Б", "Г", "Д", в порядку спадкування по закону після померлої 23 липня 2015 року в м. Ізюм Харьківської області матері - ОСОБА_3, який раніше належав її матері - ОСОБА_5, що померла 08 травня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 10.06.2016 року.

Суддя