У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" про визнання окремих частин кредитного договору недійсними, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 серпня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" про визнання окремих частин кредитного договору недійсними.

Визнано недійсними п. 1.1., підпункту "д" пункту 1.2., пункт 2.4. кредитного договору № 1813/3418 ECLKZAPT від 29.09.2014 року укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ "Платинум Банк", ПрАт "Ренесанс життя" додатку № 1 графік платежів до цього договору в частині встановлення обовязку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту в розмірі 368 гривень.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Платинум Банк" покликається на порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що посилання суду в оскаржуваному рішенні на те, що банк не конкретизує за які саме послуги, що надаються позивачу нараховується щомісячна комісія за обслуговування є безпідставними.

Пунктом 2.6. умов споживчого кредитування ПАТ "Платинум Банк", затверджених рішенням Правління від 02 вересня 2014 року № 34 чітко передбачено, що саме мається на увазі під обслуговуванням кредиту.

Пунктом 2.7. Умов передбачено, що сума комісії за обслуговування кредиту додається до суми щомісячного платежу.

Таким чином, комісія за обслуговування кредиту, включена до сукупної вартості кредиту, вона встановлена у твердій грошовій сумі, зміна якої не передбачена умовами договору та додатками до нього, що не суперечить вимогам законодавства.

У той час, як несправедливими умовами за положеннями Закону України "Про ________________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 562/592/16-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/2208/2016 Суддя-доповідач ОСОБА_5

захист прав споживачів" вважається можливість зміни плати за обслуговування кредиту чи встановлення її розміру у відсотковому вираженні від наданого кредиту або його непогашеної частини, і саме це є підставою для визнання таких умов договору недійсними.

Отже, спірна умова кредитного договору ніяким чином не створює дисбаланс договірних прав та обовязків сторін і не завдає шкоди споживачеві.

Пунктом 7.5. кредитного договору закріплено, що клієнт підписанням цього договору підтверджує, що з умовами споживчого кредитування банку ознайомився та зобовязується їх виконувати.

Позичальнику було надано детальну інформацію про те, за надання яких саме послуг він щомісячно має сплачувати комісію.

Таким чином, відсутні будь-які обставини та законні підстави для визнання кредитного договору або окремих його пунктів недійсними.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з"явилися. Вони були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Їх неявка не перешкоджає судовому розгляду.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків, які завдають шкоди становищу споживача.

Вказаний висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що 29 вересня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ "Платинум Банк" укладено кредитний договір із забезпеченням заставою, страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (рахунок) № 1813/3418ECLKZAPT, згідно умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 17970 грн зі сплатою відсотків у розмірі 12 % річних, комісією за обслуговування кредиту в розмірі 368 грн та кінцевим терміном повернення 02.01.2018 року (а.с. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 29.09.2014 року що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на поточні потреби, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

У разі, коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

За змістом ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

Крім того, відповідно до ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність": відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії. які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Таким чином, суд правомірно визнав незаконним встановлення у кредитному договорі сплату щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, а саме за послуги, які супроводжують кредит як компенсація супутніх послуг банку за рахунок позивача, оскільки банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які той здійснює на власну користь.

З урахуванням викладеного висновок суду першої інстанції про те, що умови кредитного договору, якими встановлено обовязок позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредиту є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків, які завдають шкоди становищу споживача є правильним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Платинум Банк" відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

ОСОБА_6 ОСОБА_5

Судді: Н.В. Бондаренко

ОСОБА_2