Справа № 459/585/16 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/3613/16 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

секретар Юзефович Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ВДВС Червоноградського МУЮ на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ВДВС Червоноградського МУЮ про зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено та знято арешт, накладений 07.12.2015 року у виконавчому провадженні ВП №6610659. Стягнуто з ВДВС Червоноградського МУЮ на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення судового збору оскаржив ВДВС Червоноградського МУЮ. В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що арешт накладено відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Посилається, що відповідачем не порушено вимог ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що арешт було накладено в зв»язку з наявністю заборгованості по аліментах в сумі 15343 грн. 36 коп. Просить рішення суду в частині стягнення судового збору на користь позивача скасувати.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції.

А відтак законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється в межах доводів апеляційної скарги - стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнти з наступних підстав.

Судом встановлено такі обставини.

На виконанні ВДВС Червоноградського МУЮ перебуває виконавчий лист № 2-1003, виданий 18.02.2008 року Червоноградським міським судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від сукупного доходу щомісячно, починаючи з 12.12.2007 року і до повноліття дитини.

В звязку з несплатою ОСОБА_2 аліментів по виконавчому листу № 2-1003, в останнього утворилася заборгованість в сумі 15343 грн. 36 коп., в зв»язку з чим 07.12.2015 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ винесено постанову про накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми звернення стягнення 15343 грн. 36 коп. (а.с.23)

Заборгованість позивачем по справі сплачена 26.01.2016 року. (а.с.5)

Вирішуючи спір в частині стягнення судового збору, суд виходив з того, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, і оскільки позивач на даний час немає заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-1003, позов є обґрунтованим.

Однак з таким висновком погодитись неможна, так як його суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2, п.6 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей

Відповідно до положень частини 1 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з ч.ч. 1-4 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано положення законодавства та те, що позов не подано особою, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові (а.с.2), що відсутні порушення порядку накладення арешту, і в зв»язку з цим відсутні підстави для винесення постанови про зняття арешту начальником відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та, що фактично позов подано з підстав - погашення заборгованості після накладення арешту на майно, з чого слідує, що застосуванню підлягала ч.5 та ч.6 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» , яка визначає порядок оскарження постанов.

Згідно з п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» №6 від 07.02.2014 року ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

А відтак, оскільки відсутні правові підстави для стягнення судового збору на користь позивача з відповідача сплаченого позивачем судового збору, рішення суду в частині розподілу судових витрат слід скасувати.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ВДВС Червоноградського МУЮ задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 17 березня 2016 року в частині стягнення з ВДВС Червоноградського МУЮ на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.