Справа № 442/4762/16 Головуючий у 1 інстанції: Дубель Р.М.
Провадження № 22-ц/783/5751/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Струс Л.Б., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника ПАТ «Державний ощадний банк України» - Лепеха М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 27 липня 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання до вичнення дій, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, визнання недійсними актів, за участю заінтересованих осіб - Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управілння юстиції у Львівській області, старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управілння юстиції у Львівській області, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 27 липня 2016 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними та незаконними дії Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51304657 від 03.06.2016 року.

Скасовано постанову Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкриття виконавчого провадження ВП № 51304657 від 03.06.2016 року.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що полягають у складанні акту державного виконавця від 21.06.2016 року в межах виконавчого провадження ВП № 51304657.

Визнано недійсним акт державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 21.06.2016 року в межах виконавчого провадження ВП № 51304657.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що полягають у складанні акту державного виконавця від 01.07.2016 року в межах виконавчого провадження ВП № 51304657.

Визнано недійсним акт державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.07.2016 року в межах виконавчого провадження ВП № 51304657.

В решті скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в частині задоволення скарги.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, у суду першої інстанції не було підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з мотивів не отримання боржником такої, оскільки, враховуючи положення ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», на державного виконавця покладено обов'язок лише щодо надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу, вказану у виконавчому листі, а не перевірка отримання чи не отримання боржником такої постанови.

Також вказує, що з моменту ухвалення судового рішення та видачі виконавчого листа у стягувача - банку помінялася організаційно-правова форма з ВАТ на ПАТ, що є загальновідомим фактом і не оспорюється, тому у суду першої інстанції не було підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з мотивів відсутності доказів, що заявник і стягувач є однією і тією особою. Крім цього зазначає, що ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.06.2016р. про надання боржнику відстрочки виконання рішення суду до 30.12.2016р. не могла враховуватись при виконанні судового рішення, оскільки на час виконання рішення (на 01.07.2016р.) така не набрала законної сили. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених цьому законі, що спрямовані на примусове виконання судових рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі рішення).

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Матеріалами справи та судом встановлено, що на виконанні державної виконавчої служби Дрогобицького відділу ДВС ГТУЮ у Львівській області перебувало виконавче провадження ВП № 51304657 щодо виселення всіх мешканців з будівлі по АДРЕСА_1 на підставі виконавчого листа, виданого Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області 23.04.2013 року у справі №2-682/11.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник, стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що відкриваючи виконавче провадження, державний виконавець зазначає стороною виконавчого провадження особу, яка зазначена у виконавчому листі.

У відповідності із правилами ст.25 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Як встановлено судом, 03.06.2016 року державним виконавцем Лютик Х.В. Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управлення юстиції у Львівській області керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову ВП №51304657 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-682/11, виданим 23.04.20134 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про виселення з будівлі по АДРЕСА_1 всіх мешканців зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб в УМВСУ в м. Дрогобич.

Стягувачем у виконавчому листі №2-682/11 від 23.04.2013 року зазначено: Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дрогобицького ВОБ №6307, .

Визнаючи протиправними та незаконними дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та її скасування, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що представником стягувача - начальником відділу по роботі з проблемними активами Філії-Львівське обласне управління АТ Ощадбанк Шандарівським Т.Г., яким подано заяву про відкриття виконавчого провадження, не надано доказів, що заявник і стягувач є однією і тією ж особою.

Проте з правильністю висновків колегія судді не погоджується, оскільки суд в достатній мірі не врахував положення частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження, яка містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено повне найменування, місцезнаходження, ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача.

Із наявного у матеріалах справи виконавчого листа № 2-682/11 убачається, що стягувачем зазначено Відкрите акціонерне товариство «Державний банк» України в особі філії-Дрогобицького ВОБ №6307 із зазначенням юридичної адреси та ідентифікаційного коду суб'єкта господарської діяльності (ЄДРПОУ). Зміна найменування банку /а саме організаційно-правової форми/ з ВАТ на ПАТ не може свідчити про різні суб'єкти господарської діяльності, в тому числі про різних стягувачів при незмінності ідентифікаційного коду.

Жодних доказів того, що прийнятий до виконання державним виконавцем виконавчий документ не відповідає вимогам передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», як і відкрито провадження, боржником ОСОБА_2 не надано. Тому колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність скарги в частині визнання протиправними та незаконними дій державного виконавця під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №51304657 від 03.06.2016 року та її скасування. Державним виконавцем вчинено дії щодо відкриття виконавчого провадження у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», при цьому жодних прав та законних інтересів боржника порушено не було.

Доводи скаржника про те, що йому не надсилалась копія постанови про відкриття провадження від 03.06.2016р, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, зокрема згідно супровідного листа від 03.06.2016 року копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилалась ОСОБА_2 за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2. Із відстеженої кореспонденції убачається, що така вручена адресату 11.06.2016 року за обома адресами. Доказів на заперечення зазначених обставин, скаржником не надано.

Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2016 року боржнику надано строк добровільного виконання рішення суду, а саме до 17.06.2016 року.

Актом державного виконавця від 21.06.2016 року визначено, що при перевірці виконання рішення суду №2-682/11 від 23.04.2013 року встановлено, що боржником ОСОБА_2 вимоги виконавчого документу в термін, наданий для добровільного виконання, не виконано.

Задовольняючи скаргу в означеній частині, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки суд вважав незаконною постанову про відкриття виконавчого провадження, то усі подальші дії, рішення державного виконавця у межах вищевказаного виконавчого провадження не можуть бути законними, зокрема і акт від 21.06.2016 року про перевірку виконання рішення в добровільному порядку.

Однак з правильністю та обґрунтованістю висновків суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки такі не відповідають матеріалам справи.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець перевіряє стан виконання рішення про виселення боржника на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. У разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

В ч. 3 цієї норми вказано, що державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2016 року постановлена з дотримання норм Закону України «Про виконавче провадження». Перешкод для проведення подальших виконавчих дій з виконання виконавчого листа №2-682/11 не встановлено. Оскільки боржник добровільно не звільнив жиле приміщення, то його було повідомлено про примусове виселення повідомленням від 21.06.2016 року із зазначенням дати і часу проведення цих виконавчих дій на 01.07.2016 року, про що державним виконавцем 21.06.2016 року було складено відповідний акт.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що державний виконавець, перевіривши у встановленому порядку стан добровільного виконання рішення суду, приступив до його примусового виконання. Підтвердженням цьому є Акт державного виконавця від 21.06.2016 року, складений за участі державного виконавця та двох понятих, яким зокрема встановлено, що боржником - ОСОБА_2 вимоги виконавчого документу в термін наданий для добровільного виконання - не виконано. Відтак колегія суддів вважає підставними доводи апеляційної скарги в цій частині та вважає, що у задоволенні скарги щодо визнання неправомірними дій державного виконавця, що полягають у складанні Акту державного виконавця від 21.06.2016 року та у зв'язку з цим скасування даного акту слід відмовити.

Перевіряючи доводи скарги в частині щодо визнання неправомірними дій державного виконавця Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ, що полягають у складанні Акту державного виконавця від 01.07.2016 року в межах виконавчого провадження №ВП №51304657 про виселення та визнання недійсним даного акту, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про його незаконність, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 30 червня 2016 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі №2-682/11 постановлено ухвалу, якою відстрочено виконання рішення суду від 18.04.2011 року у даній справі строком на 6 місяців, а саме до 30.12.2016 року. Зазначена ухвала, яка була чинна на час її подання до ДВС, була пред'явлена до Дрогобицького міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Львівській області, про що свідчить відмітка, наявна на заяві про її долучення від 30.06.2016 року. Проте державним виконавцем дану ухвалу не було взято до уваги, як і не відреаговано на заяву про зупинення виконавчого провадження за такою ухвалою, яка отримана виконавчою службою 01.07.2016 року, а проведено виселення.

Судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про задоволення скарги, оскільки дії державного виконавця під час виконання вказаних виконавчих проваджень з примусового виконання рішення суду про виселення боржників(заявників) з житлового будинку здійсненні з порушенням вимог чинного законодавства.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Львівського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 27 липня 2016 року скасувати в частині:

Визнання протиправними та незаконними дій Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 51304657 від 03.06.2016 року.

Скасування постанови Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про відкриття виконавчого провадження ВП № 51304657 від 03.06.2016 року.

Визнання неправомірними дій державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що полягають у складанні акту державного виконавця від 21.06.2016 року в межах виконавчого провадження ВП № 51304657.

Визнання недійсним акту державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 21.06.2016 року в межах виконавчого провадження ВП № 51304657.

Постановити в цій частині нову ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: