Провадження № 2/359/375/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Бориспільська міська державна нотаріальна контора Київської області, Кредитна спілка «Українська кредитно-фінансова група», про припинення права частки на спадщину, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

11.11.2015 ОСОБА_1 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даним позовом, в якому просила суд: припинити право частки на спадщину ОСОБА_2 у розмірі 1/3 від квартири загальною площею 35,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1; компенсувати за рахунок позивача на користь ОСОБА_2 суму у розмірі 150704 гривні, яка є компенсацію за 1/3 частини квартири за вказаною адресою з депозитного рахунку суду; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 35,8 кв.м. (а.с.2-5).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Бориспільською міською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3, який помер 01.08.2010 року, була відкрита спадкова справа. До складу спадщини увійшла також зазначена однокімнатна квартира №83 в м.Борисполі по вул.Горького, 48. Позивач стверджує, що отримала свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки вказаної квартири, а свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири на імя відповідача не видавалось. Позивач також стверджує, що з моменту відкриття спадщини відповідач одноосібно незаконно користується вказаною квартирою та здає її в оренду та перешкоджає у користуванні 2/3 частинами квартири позивачу та орендарю, з яким позивач уклала договір оренди квартири, внаслідок чого 21.10.2015 року між відповідачем та представником позивача ОСОБА_4 під час встановлення системи охоронної сигналізації виник конфлікт та відповідач здійснила напад на представника позивача, шляхом облиття його одягу їдкою невідомою речовиною. Позивач стверджує, що дії відповідача свідчать про неможливість мирного улагодження конфлікту та подальшого спільного використання майна. Позивач зазначає, що позбавлення відповідача частки на спадкування не буде наслідком порушення її конституційного права на житло, оскільки у власності позивача є квартира АДРЕСА_2, що майже вдвічі більша за квартиру, щодо якої виник спір, а також, що в спірній квартирі ніхто не прописаний, та згідно довідки КП Бориспільського бюро технічної інвентаризації виділити в натурі 1/3 частки є неможливим. Позивач зазначає, що оскільки відповідач реалізувала своє право на отримання спадкового майна, до спірних правовідносин можливо застосувати положення ст.365 ЦК України. Позивач зазначає, що з метою визначення ринкової вартості квартири була проведена оцінка майна сертифікованим спеціалістом, та що вона бере на себе зобовязання до винесення рішення у справі внести на депозитний рахунок суду кошти в сумі 150704 гривні.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, в тому числі, що при спробі встановити сигналізацію в спірній квартирі, були замінені замки у вхідних дверях і позивач в його особі отримала доступ до квартири, в якій в подальшому було проведено обстеження та складений звіт про її оцінку. Він стверджує, що відповідач, яка була присутня в квартирі, в зазначений ним день, його як представника позивача, до квартири не допустила, вчинила на нього напад, зіпсувавши одяг невідомою речовиною. Він не заперечує, що позивач на час смерті спадкодавця проживала у спірній квартирі та продовжувала нею користуватися, той час, як позивач такої можливості позбавлена.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та стверджує, що відповідач за життя спадкодавця, її чоловіка, вселилась у спірну квартиру та продовжує в ній проживати, так як в належній їй на праві власності квартирі, про яку зазначила в свої позовні заяві позивач, проживають близькі родичі відповідача. Представник відповідача зазначає, що відповідач не чинила позивачу перешкод в оформленні права на спадщину та сприяла в цьому, надавши необхідні документи, а також стверджує, що до відповідача позивач особисто, або через своїх представників не зверталась з проханням встановити порядок користування спадковою квартирою, а також не зверталась з цього приводу до суду. Відповідач сплачує комунальні послуги за квартиру, піклується про її стан та збереження, а спадщину не оформляє через відсутність необхідних коштів та оскільки це є правом відповідача в будь-який час отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину. Вона також зазначає, що конфлікт, про який зазначено в позовній заяві, виник виключно з представником позивача, який, не маючи будь-яких прав щодо спадкової квартири, намагався без дозволу відповідача вселити в квартиру сторонніх осіб. Вона також зазначає, що відповідач не визнає проведеної позивачем оцінки, враховуючи, що оцінка проводилась від імені відповідача, проте без її згоди та відома, та яку відповідач вважає заниженою.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, були повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, за зареєстрованим місцем знаходження. Бориспільська міська державна нотаріальна контора Київської області направила до суду заяву про розгляд справи за відсутності її представника (а.с.184).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, в тому числі спадкову справу №356/2010, відкриту 21 вересня 2010 року щодо майна померлого 01 серпня 2010 року ОСОБА_3, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними і задоволенню не підлягають з таких підстав.

Сторонам у справі та їх представникам судом було розяснено, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України судом було розяснено особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, та попереджено про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

В тому числі розяснено, що відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що 01 серпня 2010 року помер ОСОБА_3 у віці 40 років, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої в тому числі увійшла спірна квартира загальною площею 35,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК №196970,виданим 11 серпня 2010 року відділом РАГС Бориспільського МРУЮ Київської області (а.с.75), та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №9789 від 15.01.2007 року, виданим Виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області (а.с.119).

Позивач та відповідач є спадкоємцями померлого ОСОБА_3 за законом першої черги та прийняли спадщину, звернувшись у встановлений законом шестимісячний строк до Бориспільської міської державної нотаріальної контори (а.с.67,84).

Батько спадкодавця та чоловік позивача ОСОБА_6, відмовився від своєї частки у спадщині за законом після померлого сина ОСОБА_3 на користь матері померлого (своєї дружини) ОСОБА_1, про що подав відповідну заяву до Бориспільської міської державної нотаріальної контори від 21.09.2010 року, тобто у визначений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини (а.с.71).

Також встановлено, що 27 грудня 2011 року державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори було видано та зареєстровано в реєстрі за №1-2474 Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями майна померлого ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки спадщини, та його мати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 2/3 частики у спадщини, в тому числі з урахуванням 1/3 частки у спадщині, від якої відмовився батько померлого ОСОБА_6, та спадщина, на яку в указаних частках видане це свідоцтво складається з квартири №83, що знаходиться в будинку під №48 по вул.Горького в м.Борисполі Київської області. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири видано на імя ОСОБА_1. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку квартири ще не видано (а.с.130).

Встановлено, що позивач зареєструвала право власності на належні їй в порядку спадкування за законом 2/3 частки спірної квартири в КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» 13.02.2012 року (а.с.9)

Представником відповідача в судовому засіданні визнано, що відповідач на дату ухвалення судового рішення, свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку у спадковій квартирі не отримала та у встановленому законом порядку своє право власності не зареєструвала.

Проте, суд враховує, що відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

А також враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 утримує спірну квартиру, про що свідчить та обставина, що вона протягом грудня 2013, а також 2014 -2015 року сплачувала комунальні послуги: квартплату та послуги з опалення, що підтверджується наданими суду рахунками з відмітками про проведену оплату (а.с.190-193).

Ця обставина представником позивача в судовому засіданні не заперечувалась.

За змістом ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Відповідно до ч.2 вказаної статті суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно з довідкою від 09.11.2015 №1523, виданою КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації», виділ в натурі 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, належної на праві власності ОСОБА_2 неможливий (а.с.52).

Позивач також надала докази того, що від її імені ОСОБА_7 було внесено на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 150704 гривні, що підтверджується оригіналом долученого до матеріалів справи платіжного доручення №608778 від 04 лютого 2016 року (а.с.247).

Згідно замовленого позивачем ОСОБА_8 про оцінку майна- 1/3 частини спірної однокімнатної квартири, складеного ЗАТ «КОНСАЛТИНГЮРСЕРВІС», ринкова вартість 1/3 частини однокімнатної квартири площею 35,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, станом на 28 жовтня 2015 року становить 150704 гривні (а.с.194-234).

При цьому у звіті була допущена помилка, та помилково зазначено, що замовником є не позивач ОСОБА_1, а відповідач у справі ОСОБА_2, що підтверджується додатковим поясненням ЗАТ «КОНСАЛТИНГЮРСЕРВІС» до звіту (а.с.247).

За змістом вищевказаного ОСОБА_8 про оцінку майна, визначення ринкової вартості квартири відбувалось в тому числі з проведенням візуального огляду квартири та її фотографуванням (а.с.210,223) в день укладення договору з його замовником 28.10.2015 року (а.с.196), що спростовує доводи позивача про те, що відповідач шляхом вчинення неправомірних дій створює перешкоди для користування позивачем майном, належним їй на праві власності.

Щодо доводів позивача та її представника про створені відповідача перешкоди при спробі представника позивача облаштувати квартиру охоронною сигналізацією та вселити орендаря, судом встановлено, що за змістом долученої до позовної заяви нотаріально посвідченої довіреності від 04 вересня 2015 року реєстровий номер 1247, виданої позивачем в тому числі на імя ОСОБА_4, позивач уповноважила довірену особу представляти її інтересах у визначених в довіреності органах та установах, в тому числі судових органах, а не у відношеннях із іншим співвласником спадкового майна, та містить застереження: без права отримання присудженого майна (а.с.45).

Крім того, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до вимог ч.2 вказаної статті співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

За таких обставин суд вважає доводи позивача її представника щодо створюваних відповідачем перешкод у користуванні належною позивачем часткою спадкової квартири необґрунтованими та безпідставними, а також не доведеними належними і допустимими доказами.

Не є таким доказом і наданий представником позивача витяг з кримінального провадження №0000022 від 18.01.2016 року, про реєстрацію в Єдиному реєстрі досудових розслідування кримінального провадження за ознаками ст.162 ч.2 КК України, а саме за фактом незаконного виселення позивача 21.10.2015 року з квартири АДРЕСА_4 (а.с.189).

Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами та обставина, що їх спільне з відповідачем володіння і користування спірною квартирою є неможливим, а також що припинення права відповідача на частку у спірній квартирі не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.

Так, та обставина, що у власності відповідача є інше належне їй на праві власності нерухоме майно, в тому числі квартира в АДРЕСА_5 (а.с.39-42), не може бути визнана належним і достатнім доказом того, що припинення права на частку і спірній квартирі не завдасть відповідачу істотної шкоди, оскільки за твердженням представника відповідача, відповідач проживає у вказаній квартирі, утримує її, сплачуючи комунальні послуги, і ці доводи позивачем та її представником не спростовані належними і допустимими доказами.

При цьому суд також враховує вимог ч.2 ст.264 ЦК України, відповідно до якої компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою, а також враховує, що відповідач проти припинення її права у праві спільної часткової власності на спірну квартиру заперечує, та не згодна на отримання зазначеної позивачем компенсації, а будь-які докази того, що позивач вживала заходи щодо встановлення порядку їх спільного з відповідачем користування спірною квартирою, а також доказів того, що відповідачем створювались перешкоди позивачу в реалізації права власності на належні їй 2/3 частки спірної квартири, суду надано не було та не зазначено джерел їх здобуття.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, в звязку з чим відповідно до вимог ст.88 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору (а.с.1) відшкодуванню не підлягають. Враховуючи, що сума компенсації від імені позивача внесена ОСОБА_7 (а.с.247), відомості щодо якого в матеріалах справи відсутні, питання щодо повернення внесеної на рахунок суду компенсації в розмірі 150704 гривні в даному судовому засіданні не розглядалось.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Бориспільська міська державна нотаріальна контора Київської області, Кредитна спілка «Українська кредитно-фінансова група», про припинення права частки на спадщину, визнання права власності відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів