РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3516/15-ц

провадження у справі № 2/0285/45/16

31 березня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……………….Савицької Л. Й.

за участю секретаря………........ОСОБА_1

позивача………………………...ОСОБА_2

представника відповідача……...ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до Приватного акціонерного товариства «Новоград-Волинський мясокомбінат »

про стягнення компенсації втрати частини заробітку, компенсації за затримку розрахунку та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

08.09.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з нього на її користь компенсацію за втрату частини заробітної плати в розмірі 6018, 90 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 35172,59 грн., 2 500 грн. моральної шкоди, а всього 43691,49 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 30 грудня 1977 року по 20 лютого 2014 року працювала у відповідача. На день звільнення з роботи відповідач не провів з нею остаточний розрахунок та не виплатив заборгованість по заробітній платі, в звязку з чим з відповідача за судовими рішеннями було стягнуто заборгованість, яка їй фактично була виплачена лише 01.07.2015 року. Оскільки дії відповідача щодо невиплати належної їй заробітної плати є неправомірними, то вважає, що є підстави для стягнення моральної шкоди, в зв'язку з перенесеними нею душевними стражданнями.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених в ньому, просила задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що заробітна плата не виплачувалась в звязку з тим, що рахунки підприємства були арештовані.

Вислухавши думку сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач працювала у ПАТ Новоград-Волинський мясокомбінат 30 грудня 1977 року по 20 лютого 2014 року (а.с.7).

Судовим наказом від 28.01.2014 року, який набрав законної сили 17.02.2014 року, та від 28 лютого 2014 року, який набрав законної сили 18.03.2014, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період з жовтня по грудень в сумі 6244 гривні 74 копійки (а. с. 12), за січень 2014 року в сумі 1706,33 грн. 33 коп. та компенсацію за невикористану відпустку за період з 01.03.2010 року по 20.02.2014 року у розмірі 8413,18 грн. (а.с. 13).

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Отже, у разі несвоєчасної виплати належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивач звільнена з роботи 20 лютого 2014 року, виплата заборгованості із заробітної фактично проведена лише 01.07.2015 року.

Згідно з наданою відповідачем довідкою (а. с. 18) середньоденна заробітна плата позивача на час звільнення складала 81,23 грн., середній заробіток за час затримки розрахунків при звільненні за період з 20.02.2014 року (дата звільнення) по 01.07.2015 року (день фактичного розрахунку) складає 27455 грн. 74 коп. (338 х 81,23), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), яка провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, і обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (ст.ст. 2,3 Закону). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок компенсації з урахуванням індексів інфляції з 17.02.2014 р. по 01.07.2015 р. (0,757 х 7 951,07 - сума несвоєчасно виплаченої заробітної плати а. с. 8, 10), суд погоджується, що сума компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в даному випадку складає 6018,90 грн.

Разом з цим, на підставі ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вимоги про стягнення компенсації моральної шкоди у розмірі 2500грн. суд вважає такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Виходячи із засад розумності та справедливості, суд погоджується з доводами позивача про заподіяння їй внаслідок несвоєчасної виплати заробітної плати моральної шкоди і вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн., що не буде надмірним в українському суспільстві та є адекватним тим стражданням, яких зазнав позивач.

Крім того, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1378 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 43, 55 Конституції України, ст.ст. 115-117, 237-1 КЗпП України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Новоград-Волинський мясокомбінат на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 27455(двадцять сім тисяч чотириста пятдесят пять) грн. 74 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні за період з 20.02.2014 року по 01.07.2015 року, 6018(шість тисяч вісімнадцять) грн. 90 коп. компенсації за втрату частини заробітної плати за період з 20.02.2014 року по 01.07.2015 року та 500 (пятсот) грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 33974(тридцять три тисячі девятсот сімдесят чотири) грн. 64 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Новоград-Волинський мясокомбінат на користь держави судовий збір 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Л. Й. Савицька