Справа № 752/2015/16-ц
Провадження №: 2/752/2517/16
19.05.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі :
головуючого судді Плахотнюк К.Г.
за участі секретаря судового засідання Лебедєва В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків,
08.02.2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьківдо ОСОБА_2
Підсудність справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків визначена Голосіївському районному суду м. Києва на підставі ухвали Апеляційного суду м. Києва від. 29.01.2016 року.
В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 28.08.2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим. Від шлюбу народилась дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З весни 2013 року шлюбні стосунки були фактично припинені. 25.11.2013 року шлюб розірвано рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим. 12.07.2014 року вона зареєструвала другий шлюб з громадянином Федеративної Республіки Німечинна ОСОБА_6. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_7 В 2015 році вона разом з дітьми виїхала з тимчасово окупованої території АР Крим до м. Києва. Відповідач залишився на окупованій території. Її теперішній чоловік - ОСОБА_6 проживає та працює у ФРН, періодично приїжджає до неї та дітей, повністю утримує її та обох дітей. З огляду на ситуацію, що склалася у їхньому житті, вона також бажає періодично виїжджати з дітьми до ФРН з метою відпочинку, оздоровлення, розвитку дітей та ознайомлення з культурними, національними та історичними цінностями народу іншої країни. З цією метою, неодноразово зверталася до батька її дочки - ОСОБА_2 з проханням надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд ОСОБА_3 до ФРН з травня по серпень 2016 року включно, однак отримувала відмову. Свою відмову мотивував тим, що він буде чинити перешкоди в її теперішньому особистому житті. Відповідач жодної участі у вихованні дочки не бере, не допомагає матеріально. Просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Федеративної Республіки Німеччина в період з 01.05. по 31.08.2016 року без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, зазначила, що відповідач навмисно через ревнощі до того, що вона повторно влаштувала своє особисте життя не надає дозволу на виїзд дитини. Відповідач сам не приймає взагалі ніякої участі у вихованні дитини, її фізичному та моральному розвитку, а також не надає матеріальної допомоги.
Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Голосіївського районного суду м. Києва.
З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності відповідача, ухваливши заочне рішення, на підставі наявних у справі даних.
Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений ОСОБА_1 до ОСОБА_2 позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2009 року по 25.11.2013 року.
Рішенням Сімферопольського районного суду АР Крим від 25.11.2013 року шлюб розірвано. Зазначене рішення набрало законної сили 18.03.2014 року (а.с. 7).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

За правилами ст. 141, ч. 2 ст. 150, ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Звертаючись в суд з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків, позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що на прохання надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд їх спільної дочки - ОСОБА_3 за кордон на період з 01.05. по 31.08.2016 року отримала відмову від відповідача, мотивовану тим, що він буде чинити перешкоди в її теперішньому особистому житті. Відповідач жодної участі у вихованні дочки не бере, не допомагає матеріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на

підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктом 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені постановою КМУ 27.01.1995 року за № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з

батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 12.07.2014 року зареєструвала інший шлюб з ОСОБА_6 про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане Київським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим (а.с 10).

Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

За даними закордонного паспорта ОСОБА_6, останній є громадянином Федеративної Республіки Німеччина (а.с. 13).

Будучи присутньою у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 зазначила про те, що її теперішній чоловік проживає та працює у ФРН, періодично приїжджає до неї та дітей, повністю матеріально їх забезпечує, а на час розгляду справи судом, їх спільна з ОСОБА_6 дитина вже перебуває на території ФРН з чоловіком.

З огляду на викладені позивачем обставини як підстави для позову, пояснення позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, виходячи з того, що батько ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, будь-яких заперечень суду не направив, не приймає участі у вихованні дочки та її матеріальному забезпеченні.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідач має сплатити позивачу судові витрати за розгляд справи судом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 150, 157 СК України, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, що затверджені постановою КМУ 27.01.1995 року за № 57, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 137, 179, 208, 213, 224-227 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків, задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд з України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Федеративної Республіки Німеччина в період з 01.06. по 31.08.2016 року без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження - м. Сімферополь, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер відсутній) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 (п»ятсот п»ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Плахотнюк К.Г.