У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Семенчук Віталії Юріївни на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (законним представником яких є ОСОБА_3), треті особи: реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції в Київській області, управління Державної міграційної служби у Київській області, служба у справах дітей Ірпінської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

На обґрунтування вимог Банк посилався на те, що 25 грудня 2006 року між ним та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 61-06-И/02, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 198 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_6 було укладено Договір поруки № 61-06-И/02 від 25 грудня 2006 року .

Відповідно до умов вказаного договору поруки (п. 1.1.), Поручитель зобов'язалась перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання Боржником зобов'язань за Кредитним договором. Пункт 2.5. Договору поруки зазначає обов'язок Відповідача 2 безумовного виконання зобов'язань перед Кредитором.

В забезпечення виконання зобов'язань 25 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований в реєстрі за № 3996, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 202,6 кв. м.

Згідно п. 2 Іпотечного договору, Предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором № 61-06-И/02 від 25.12.2006 року, а також процентів за користування Кредитними ресурсами, а також комісійної винагороди за Кредитним договором, неустойки за цим Договором або за Кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за Основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

Враховуючи наявні порушення договірних зобов'язань, керуючись положеннями Кредитного договору та чинного законодавства України, Банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з Позичальника та Поручителів заборгованості за Кредитним договором.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15.09.2010 року з Позичальника та Поручителів стягнуто на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором № 61-06-И/02 від 25.12.2006 року в розмірі 2 622 116 грн. 71 коп. у солідарному порядку.

Зазначене судове рішення набрало законної сили, але виконано не було, заборгованість за Кредитним договором не погашена.

Сума заборгованості за Кредитним договором станом на 01.12.2014 року складала 14 626612,49 грн., з яких:

сума строкової заборгованості за кредитом - 217 086,35 доларів США (за курсом НБУ 15,0564 грн. / 1 дол. США - 3 268 538,92 гривень);

сума простроченої заборгованості за кредитом - 22 879,55 доларів США (за курсом НБУ 15,0564 грн. / 1 дол. США - 344 483,66 гривень);

сума строкової заборгованості за відсотками - 2 479,65 доларів США (за курсом НБУ 15,0564 грн. / 1 дол. США - 37 334,60 гривень);

сума простроченої заборгованості за відсотками - 175 410,04 доларів США (за курсом НБУ 15,0564 грн. / 1 дол. США - 2 641 043,73 гривень);

сума строкової заборгованості за комісіями - 2 379,56 гривень;

сума простроченої заборгованості за комісіями - 173 707,88 гривень;

пеня, нарахована на суму простроченого тіла кредиту - 877 595,53 гривень;

пеня, нарахована на суму прострочених відсотків - 6 697 536,99 гривень;

пеня, нарахована на суму простроченої комісійної винагороди - 583 991,62 гривень.

У зв'язку з наведеним Банк просив суд у рахунок погашення кредитної заборгованості у розмірі 14 626 612,49 грн. (чотирнадцять мільйонів шістсот двадцять шість тисяч шістсот дванадцять гривень 49 копійок) звернути стягнення на предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1, шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Також просив суд виселити та визнати такими, що втратили право користування, усіх зареєстрованих мешканців з вказаної квартири.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно визначився з характером спірних правовідносин, які виникли між сторонами, надав належну правову оцінку обставинам по справі, правильно застосував норму права, і обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки набрало законної сили заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 жовтня 2014року, яким було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру під АДРЕСА_1, шляхом надання права Банку на продаж будь-якій особі покупцеві даного предмету іпотеки.

Крім того, позивачем не було надано доказів тих обставин, що відповідач ОСОБА_3, який є також представником неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_5 отримав від позивача вимогу іпотекодержателя про звільнення квартири, коли саме таку вимогу відповідач отримав, а також, що він відмовився у добровільному порядку звільнити житло.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду першої та апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі скаржник не зазначає яка норма матеріального права була неправильно застосована судами попередніх інстанцій. Касаційна скарга фактично зводиться до оцінки доказів по справі. Судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - Семенчук Віталії Юріївни на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 вересня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Центральне регіональне управління» публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (законним представником яких є ОСОБА_3), треті особи: реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції в Київській області, управління Державної міграційної служби у Київській області, служба у справах дітей Ірпінської міської ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович