АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 761/4915/15-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Волошин В.О.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/7252/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

представника відповідача: Передереєва В.Г

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення неправомірно списаних грошових коштів та відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою Гринь Костянтина Андрійовича в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просила суд: стягнути на свою користь з відповідача незаконно списані грошові кошти в розмірі 2821 грн 18 к.; пеню в розмірі 3% на день від простроченої суми - 8933 грн 5 к.; у відшкодування моральної шкоди - 10000 грн.

В обґрунтування вимог зазначає, що вона є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» та в серпні 2014 року відкрила поточний рахунок НОМЕР_1 для зарахування заробітної плати та отримала пластикову картку «MasterCard». Умовами договору про відкриття поточного рахунку для зарахування заробітної плати, не передбачалось списання відповідачем коштів з особистого рахунку позивачки, письмових розпоряджень щодо списання коштів з вищевказаного рахунку остання не надавала.

Після зарахування заробітної плати та отримання виписки по особовому рахунку, позивачці стало відомо, що відповідач списав з її поточного рахунку належні їй грошові кошти, в розмірі 50% від суми заробітної плати. З огляду на те, що на неодноразові звернення позивача відповідач в добровільному порядку кошти не повернув, позивач змушена звернутись до суду із вказаним позовом за захистом порушених прав.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення неправомірно списаних грошових коштів, відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 незаконно списані грошові кошти в розмірі 2821 грн. 18 к. та вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Гринь К.А. в інтересах ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу в якій просив рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову та в решті рішення залишити без змін.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що з огляду на те, що позивач не виконала умови кредитного договору від 02 грудня 2008 року та відповідно до п.1.13,1,6, 1,1,3,2,11 умов та правил надання банківських послуг банк діяв виключно у відповідності з вимогам закону та договору, проте судом першої інстанції дану обставину не було прийнято до уваги.

Представник відповідача в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просив її задовольнити.

Позивач у судове засідання не з'явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Тому відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності позивача.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що в серпні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» відкрило на ім'я ОСОБА_4 поточний рахунок НОМЕР_1 для зарахування заробітної плати та надав пластикову картку «MasterCard».

Судом встановлено, і це підтверджується наданими копіями виписок по особовому рахунку позивача, з 19 вересня 2014 року по 26 травня 2015 року з поточного рахунку НОМЕР_1 було списано на користь відповідача - 2821,18 грн., а саме: 250 грн - 19 вересня 2014 року; 282 грн 50 к. та 8 грн. 25 коп. - 03 жовтня 2014 року; 997 грн 45 к. - 10 жовтня 2014 року; 250 грн. - 24 жовтня 2014 року; 569 грн. 66 к. - 07 листопада 2014 року; 463 грн 32 к. - 26 травня 2015 року.

Висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем проведено списання коштів з рахунку позивачки в порушення вимог діючого законодавства України, а тому суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача зазначеної суми коштів у розмірі 2821 грн 18 к. підлягають задоволенню і є обґрунтованим з огляду на таке.

Частиною 1 ст.1066 ЦК Українивизначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.

У відповідності до положень ч.3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно з ч.2 ст.1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Положеннями ст. 1073 ЦК Українивизначено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законодавець визначив, щозаборонено будь-яке обмеження працівника вільно розпоряджатися своєю заробітною платою(ст.25 Закону України «Про оплату праці»).

Згідно з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта про те, що позивач не виконала умови кредитного договору від 02 грудня 2008 року та відповідно до п.1.13,1,6, 1,1,3,2,11 умов та правил надання банківських послуг банк діяв виключно у відповідності з вимогами закону та договору з огляду на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вказаних обставин. А наданий апелянтом витяг умов та правил надання банківських послуг не може слугувати належним доказом того, що банку діяв в їх межах.

Статтею 128 КЗпП України, визначено, що загальний розмір утримувань із заробітної плати не може перевищувати 20 відсотків.

Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було стягнуто 50 відсотків від заробітної плати чим порушив права позивача.

Зважаючи на те, що позивачем не надавався дозвіл на списання коштів та матеріали справи не містять рішення суду згідно з яким з ОСОБА_4 стягувались кошти за кредитним договором від 02 грудня 2008 року, то позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ГриньКостянтина Андрійовича в інтересах публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: