Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/412/15-ц Головуючий у 1-й інст. Руденко З.Б.
Категорія 47 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Заполовського В.Й., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Старунської Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2016 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроінвест Холдинг» до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана», треті особи: відділ державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації, відділ Держземагентства у Ружинському районі Житомирської області, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю « Украгроінвест Холдинг» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати недійсним договір оренди землі, укладений 1 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та приватним акціонерним товариством «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана», за умовами якого в оренду товариству передана земельна ділянка площею 4,37 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акта НОМЕР_1, виданого 15 червня 2004 року.

Окрім того, позивач також просив скасувати державну реєстрацію вказаного договору оренди землі.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що на час укладення спірної угоди був чинним договір оренди зазначеної земельної ділянки, який укладений між ним та ОСОБА_2 12 травня 2006 року. Відповідно до даного договору строк оренди землі становив 5 років.

25 грудня 2009 року між ними укладено додаткову угоду, якою сторони погодили, що вказана земельна ділянка передається в оренду строком на 10 років.

Зазначені угоди були зареєстровані відповідно до вимог законодавства.

Проте ОСОБА_2, всупереч вимогам ст.ст. 141,142 ЗК України, під час дії попереднього договору, 1 серпня 2014 року уклав з приватним акціонерним товариством «ТАКО» договір оренди цієї земельної ділянки.

З огляду на вищезазначене, позивач просив задовольнити його позовні вимоги.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 1 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та приватним акціонерним товариством «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» про передачу в оренду земельної площею 4,37 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Топорівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 15 червня 2004 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

В апеляційній скарзі ПрАТ «ТАКО», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення,- про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним договору оренди землі.

Зокрема, зазначає, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Ружинського відділу Житомирської філії ДП «Центр державного кадастру» про державну реєстрацію договору оренди землі, а також додаткової угоди, укладених між позивачем та ОСОБА_2 За таких обставин, вказані угоди не створюють для сторін жодних правових наслідків, а відтак, передача ОСОБА_2 спірної земельної ділянки в оренду ПрАТ "ТАКО" узгоджується з вимогами законодавства.

В судовому засіданні представник ПрАТ "ТАКО" підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції виходив з того, що передача в оренду спірної земельної ділянки ПраТ «ТАКО» порушує права позивача, оскільки між ним та ОСОБА_2 укладений договір оренди даної земельної ділянки, строк дії якого не закінчився.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

В судовому засіданні встановлено, що 12 травня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Украгроінвест Холдинг» укладений договір оренди земельної ділянки площею 4,37 г , кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована в с. Топори Ружинського району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на п'ять років. Ця угода була зареєстрована у Державному земельному кадастрі 1 жовтня 2006 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №06.

Вказана земельна ділянка належить орендодавцю на підставі державного акта на право власності серії НОМЕР_1, виданого 15 червня 2004 року.

25 грудня 2009 року ОСОБА_2 та ТОВ "Украгроінвест Холдинг" уклади додаткову угоду до договору оренди, якою, зокрема, встановили, що оренда даної земельної ділянки становить 10 років.

Додаткова угода була зареєстрована у Ружинському відділі Житомирської філії ДП "Центр Державного земельного кадастру" 25 грудня 2009 року за №56.

Судом також встановлено, що 1 серпня 2014 року ОСОБА_2 уклав з ПрАТ «ТАКО» договір оренди вказаної земельної ділянки. Право оренди за даною угодою зареєстроване 2 вересня 2014 року, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року визнано протиправним та скасовано рішення Ружинського відділу Житомирської філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про державну реєстрацію договору оренди, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 12 травня 2006 року, а також рішення про державну реєстрацію додаткової угоди від 25 грудня 2009 року.

За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Згідно з вимогами ч.2 ст.125, ст. 202 ЗК України в редакції, що діяла на час укладення договору оренди та додаткової угоди, право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.

Державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Відповідно до п.1 наказу Державного комітету по земельних ресурсах №135 від 23 травня 2003 року "Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", реєстрацію земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди землі покладено на державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах".

Окрім того, на час передачі в оренду позивачеві спірної земельної ділянки була чинною Інструкція про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року за №43, якою передбачено, що державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснюється структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України ( п.3.2 Інструкції).

Отже, укладені між позивачем та ОСОБА_2 договір оренди землі та додаткова угода були зареєстровані відповідно до вимог законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що визнання протиправною та скасування державної реєстрації договору оренди та додаткової угоди в судовому порядку не свідчить про наявність підстав для відмови у позові, адже постанова Житомирського окружного адміністративного суду набрала законної сили 14 грудня 2015 року та не поширюється на спірні правовідносини.

Таким чином, існування одночасно двох правочинів щодо однієї земельної ділянки не узгоджується з вимогами законодавства та порушує права ТОВ «Украгроінвест Холдинг».

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 1 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «ТАКО».

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

В решті рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209, 303,307,308, 313,314,315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» відхилити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 16 березня 2016 року в частині визнання недійсним договору оренди землі,- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча : Судді: