УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Коротуна В.М.,

МазурЛ.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Кіцманської міської ради Чернівецької області про визнання незаконним рішення сесії міської ради, його часткове скасування, визнання недійсним свідоцтва на право власності та відновлення становища, яке існувало до порушення права, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 5 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 5 квітня 1986 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5, після чого вони почали проживати у бабусі ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_1 Отримавши дозвіл на знесення старого будинку, у 1989 року ними розпочато будівництво нового будинку за спільні сімейні кошти. ОСОБА_6 участі у будівництві не приймала, оскільки за станом здоров'я особисті кошти витрачала на лікування.

ОСОБА_3 зазначала, що рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області від 10 квітня 1996 року № 277/4 затверджено акт приймальної комісії від 19 грудня 1995 року «Про закінчення будівництва і введення в експлуатацію жилого будинку АДРЕСА_1 з жилою площею 48,3 кв. м, корисною - 17,6 кв. м». У вищевказаному акті забудовником вказано ОСОБА_7

Зазначеним рішенням забудовнику ОСОБА_7 дозволено ввести в експлуатацію та заселити житловий будинок АДРЕСА_1 При цьому право особистої власності оформлено на ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. 12 травня 1996 року свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок видано на ім'я померлої ОСОБА_6

Посилається на те, що п. 3 рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області від 10 квітня 1996 року № 277/4, яким право власності на домоволодіння визнано за ОСОБА_6, порушує її право у спільній сумісній власності, а тому просила позов задовольнити.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2014 року, з урахуванням ухвали Кіцманського районного суду Чернівецької області від 16 липня 2014 року про внесення виправлень, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано незаконним п. 3 рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області від 10 квітня 1996 року № 277/4, а саме: «Оформити право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за померлою ОСОБА_6

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок від 12 травня 1996 року, що розташований по АДРЕСА_1 яке видно на ім'я померлої ОСОБА_6

Відновлено становище, яке існувало до порушення права та визнано, що власником будинку з моменту ведення будинку АДРЕСА_1 в експлуатацію був ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 5 лютого 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2014 року, закрито.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що відповідачем визнано позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Закриваючи апеляційне провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не має передбаченого ч. 1 ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, оскільки не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував. ОСОБА_4 не була стороною правовідносин з права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами на час розгляду справи судом.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов з порушенням норм процесуального закону.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

З матеріалів справи убачається, що рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно; за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_3, ОСОБА_9 про визнання права власності на спадкове майно, визнано право власності ОСОБА_3 на 1/2 частини житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, сараю літ. Д, сараю літ. Е, сараю літ. Ж, підвалу літ. Пд, вбиральні літ. Г, огорожі № 1-3, криниці літ. К, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 - на 1/2 частини житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, сараю літ. Д, сараю літ. Е, сараю літ. Ж, підвалу літ. Пд, вбиральні літ. Г, огорожі № 1-3, криниці літ. К, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Також установлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, правонаступником якої є ОСОБА_4

Відповідно до ст. 37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Судом апеляційної інстанції при закритті апеляційного провадження не було звернуто уваги на доводи ОСОБА_4 про те, що рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2014 року, яким визнано недійсним свідоцтво на право власності на житловий будинок від 12 травня 1996 року, яке видано на ім'я померлої ОСОБА_10, відновлено становище, яке існувало до порушення права та визнано, що власником будинковолодіння з моменту введення спірного будинку в експлуатацію був ОСОБА_7, потягло за собою наступні правові наслідки, направлені на скасування правовстановлюючих документів, отриманих на підтвердження набуття права власності на спірний житловий будинок. Оскільки рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 22 грудня 2010 року визнано право власності за ОСОБА_8 на Ѕ частини спірного будинку, тому оскаржуване ОСОБА_4 як правонаступника ОСОБА_8 рішення суду першої інстанції, впливає на її права та обов'язки.

Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про те, що зміст рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 червня 2014 року не містить висновки про права та обов'язки ОСОБА_4, є передчасним.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала судді апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 5 лютого 2016 року скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

В.М.Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана