Справа № 2/325/192 /2016
31 травня 2016 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Діденко Є.В., за участю секретаря судового засідання Олексюк І.В., розглянувши в смт. Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
22 березня 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Позивач в судове засідання не з'явився, у поданій заяві звернувся до суду з проханням розглядати справу за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного вирішення справи позивач не заперечує.
Відповідач в судові засідання 04.04.2016 року, 20.04.2016 року не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. В судові засідання 12.05.2016 року, 31.05.2016 року відповідач також не з'явилась, судові повістки направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем проживання і були повернені підприємством поштового зв'язку через відмову адресата від отримання, а тому на підставі ч. 5 ст. 74 ЦПК України відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи.
Виходячи з необхідності своєчасного розгляду справи та права позивача на доступ до правосуддя, на підставі ст. 224 ЦПК України і за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами.
Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).
В розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішення суду має бути справедливим.
Під час розгляду справи судом встановлено, що 18.07.2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір, шляхом ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання банківських послуг і підписанням відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно якого відповідач отримав у позивача кредитну картку «Універсальна», відповідно до тарифів якої позивач надав відповідачу кредит в сумі 2500,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, обумовивши пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг, право банку на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент.
Відповідно до п. 2.1.1.1 Умов і правил надання банківських послуг, банк видає клієнту картку на підставі заяви, належно заповненої і підписаної клієнтом.
Згідно з Тарифами кредитування, відповідач мав погашати кредит щомісячно до 25 числа кожного місяця.
Відповідно до Тарифів кредитування та Умов і правил надання банківських послуг, щомісячна комісія за обслуговування кредиту відповідачу не встановлювалась.
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування, відповідачу 18.07.2012 року встановлений кредитний ліміт 2500 грн., 04.09.2013 року зменшено кредитний ліміт до 2020 грн.
Відповідачем зобов'язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість.
В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Доказів належного виконання зобов'язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.
Проте, суд перевірив наданий позивачем розрахунок заборгованості і погоджується з нарахованою банком сумою процентів за користування кредитом на поточну і прострочену заборгованість за період з 18.07.2012 року до 01.03.2014 року в загальному розмірі 507 грн. 60 коп. (згідно розрахунку).
Однак, судом встановлено, що починаючи з 01.03.2014 року банком неправильно, в рахунок збільшення, розраховано суму відсотків за користування кредитом.
Згідно з Тарифами кредитування та п. 2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг, відсотки за користування кредитом розраховуються на залишок заборгованості виходячи з 360 днів на рік.
Так, беручи до уваги диспозитивність цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог) та виходячи із визначених банком періодів і сум основної і простроченої заборгованості та розміру відсоткової ставки, розмір процентів за користування кредитом розраховується наступним чином:
1) за період з 01.03.2014 року по 30.03.2014 року (30 днів):
1253,14 грн. х 30 % / 360 днів х 30 днів = 31,32 грн. (поточні відсотки);
763,23 грн. х 30 % / 360 днів х 30 днів = 19,08 грн. (прострочені відсотки).
2) за період з 31.03.2014 року по 29.04.2014 року (30 днів):
1164,28 грн. х 30 % / 360 днів х 30 днів = 29,11 грн. (поточні відсотки);
852,09 грн. х 30 % / 360 днів х 30 днів = 21,30 грн. (прострочені відсотки).
3) за період з 30.04.2014 року по 31.08.2014 року (124 дні):
1147,78 грн. х 30 % / 360 днів х 124 дні = 118,60 грн. (поточні відсотки);
868,59 грн. х 30 % / 360 днів х 124 днів = 89,75 грн. (прострочені відсотки).
4) За період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року (212 днів):
1147,78 грн. х 34,8 % / 360 днів х 212 днів = 235,22 грн. (поточні відсотки);
868,59 грн. х 34,8 % / 360 днів х 212 днів = 178,00 грн. (прострочені відсотки).
5) За період з 01.04.2015 року по 29.02.2016 року (335 днів):
1147,78 грн. х 43,20 % / 360 днів х 335 днів = 461,41 грн. (поточні відсотки);
868,59 грн. х 43,20 % / 360 днів х 335 днів = 349,17 грн. (прострочені відсотки).
Всього сума відсотків за користування кредитом за весь період, що підлягає стягненню, складає 2040 грн. 56 коп. (507,60 + 31,32 + 19,08 + 29,11 + 21,30 + 118,60 + 89,75 + 235,22 + 178,0 + 461,41 + 349,17 = 2040,56 грн.).
Сума нарахованої банком пені, яка передбачена Тарифами кредитування та п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг, підлягає стягненню в повному обсязі в сумі 2950 грн. 00 коп.
Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення штрафу в розмірі 1394,52 грн. (500 грн. - фіксована частина та 894,52 грн. - процентна складова), суд виходить з наступного.
П унктом 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено суму штрафу за порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості.
Водночас, Тарифами кредитування та пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено сплату позичальником пені за несвоєчасне погашення заборгованості.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.
У зв'язку зі стягненням на користь позивача суми пені, то стягнення суми штрафів, які нараховані також за прострочення виконання грошового зобов'язання, суперечить ст. 61 Конституції України, а тому в цій частині позову слід відмовити.
Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума заборгованості в загальному розмірі 7006 грн. 93 коп. з яких: 2016,37 грн. - заборгованість за кредитом; 2040,56 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2950 грн. - сума пені.
На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі 496 грн. 08 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 81, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526-530, 610, 1054-1056-1 ЦК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Є.В. Діденко