УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КолодійчукВ.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 23 лютого 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 293 477 грн 23 коп. кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 01 березня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір за умовами якого банк надав останньому грошові кошти в розмірі 21 тис. доларів США строком до 21 серпня 2022 року. Разом з цим, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань станом на 05 грудня 2014 року утворилась заборгованість, яка становить 19 044 доларів США 60 центів, що еквівалентно 293 477 грн. 23 коп, яку банк просить стягнути із боржника.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 293 477 грн 23 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23 лютого 2016 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 грудня 2015 року змінено, стягнути із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 138 доларів США 48 центів, що еквівалентно 279 513 грн 98 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог банку, оскільки відповідач отримавши від банку кошти у кредит, свої зобов'язання зі сплати процентів за користування грошима не виконує, а тому судом правильно застосовано при вирішенні вказаного спору вимоги ст. 526 ЦК України, зазначивши про те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції, виходячи із засад справедливості та розумності, врахувавши майновий, сімейний і соціальний стан боржника, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук