АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5979/14-ц 22-ц/774/1809/К/16
Справа № 214/5979/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22-ц/774/1809/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 27 (IV) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

із секретарем Гладиш К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2014 року Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» ( надалі ПАТ КБ«ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24 жовтня 2006 року ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 5400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36 % річних за користуванням кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за вказаним кредитним договором станом на 30.04.2014 року утровилась заборгованість в сумі 15 527,34 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 2472 грн. 00 коп.; заборгованість по відсоткам 11839 грн. 75 коп.; 500 грн., штраф (фіксована частина) та 715 грн. 59 коп. штраф (процентна складова), яку разом із судовими витратами по справі позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено в задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ«ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність рішення суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо пропуск ним строку позовної давності для звернення до суду за захистом порушених прав та не врахував пролонгацію дії договору. Крім того, суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_5 із заявою про закриття картки не звертався.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача та його представника в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив із того, що позов було пред'явлено після спливу строку позовної давності.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2006 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_3 банк „ПриватБанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_5 укладений строковий кредитний договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого відповідач отримав за його заявою картку з кредитним лімітом 5400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36 % річних за користуванням кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії платіжної картки (а.с.7).

У звязку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за вказаним кредитним договором станом на 30.04.2014 року утровилась заборгованість в сумі 15 527,34 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 2472 грн. 00 коп.; заборгованість по відсоткам 11839 грн. 75 коп.; 500 грн., штраф (фіксована частина) та 715 грн. 59 коп. штраф (процентна складова), яку разом із судовими витратами по справі позивач просив стягнути з відповідача на свою користь (а.с. 5-6).

Згідно з п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 умов і правил надання банківських послуг користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня зазначеного на платіжній картці. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) ( а.с.12-13).

Статтями 1049, 1050 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_5, всупереч умовам вищевказаного Договору, свого обовязку по поверненню кредиту належним чином не виконав, у звязку з чим утворилась заборгованість за відсотками, яка станом на 30.04.2014 року становить 11839 грн. 75 коп.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_5 в заяві про перегляд заочного рішення просив суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача. (а.с.45-46).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту ( ст.261 ЦК України).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 22 жовтня 2014 року справа № 6-127 цс 14 і відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки, укладений у справі кредитний договір передбачає щомісячне погашення відсотків по кредиту (п. 5.4 Розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що перебіг позовної давності починається після несплати кожного чергового платежу.

Відповідно до умов договору, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_5, кінцевий термін виконання кредитного зобовязання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений 12 місяців. Крім того, якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонгується на такий самий термін.

Відповідач, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав доказів того, що він звертався до позивача із заявою про припинення дії договору, доказів того, що картка була повернута Банку, тому посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що картка є дійсною є обґрунтованими.

Таким чином, предявивши 08.07.2014 року позов до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, позивач подав його в межах строку позовної давності, що вказує на відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності згідно поданої відповідачем заяви.

Отже, на підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обовязок відповідача ОСОБА_5 нести відповідальність перед банком щодо погашення заборгованості по кредиту.

Проте колегія суддів не може погодитися із розміром заборгованості по процентам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальну позовну давність встановлено тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем ОСОБА_5 в суді першої інстанції було заявлено про застосування строку позовної давності (а.с.45-46), тому, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі3614 грн. 07 коп. за період з 30.04.2012 року по 30.04.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_5 мають бути задоволені частково із стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 24.10.2006 року, яка станом на 30 квітня 2014 року становить 6 890,37. та складається з наступного: заборгованості за кредитом в сумі 2472,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3614,07 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в розмірі 304,30 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга має бути задоволена частково, а рішення суду підлягає скасуванню, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п.1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 07 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_5на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 24.10.2006 року станом на 30.04.2014 року в загальному розмірі

6 890,37 грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом в сумі 2472,00 грн.

- заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 3614,07 грн.;

штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 304,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_5на користь ОСОБА_2 акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: