Справа № 489/7483/15-ц
Номер провадження 2/489/444/16
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

25 лютого 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення аліментів,

встановив

У грудні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що від шлюбу позивач та відповідач мають двох дітей, батьком яких є відповідач. Як зазначає позивач, діти знаходяться на її утриманні, відповідач гроші на утримання дітей не надає. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку починаючи з дня подачі заяви і до досягнення меншою донькою повноліття, старшою - закінчення навчання.

05.02.2016 до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання старшої доньки у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення донькою 23 років та 1/4 частину від усіх видів заробітку відповідача на утримання молодшої доньки до досягнення нею повноліття.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов, проти заочного розгляду не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернувся до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання шляхом стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів та участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні шляхом стягнення аліментів. Вказані правовідносини регулюються ст. 198-201, 180-182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) за змістом яких батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст. 200 даного кодексу суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.07.2012 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.05.2012року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення місячного платежу.

Як вбачається з постанови від 31.08.2012 відповідач працює на Миколаївському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів.

Як встановлено судом, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення аліментів на повнолітню доньку у зв'язку з продовженням навчання та зміну розміру аліментів на неповнолітню доньку.

Позивач в позові зазначає, що з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на користь дітей прожитковий мінімум значно змінився. Змінився також її майновий стан. Тому просила суд змінити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки на 1/4.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таку позицію висловив і Верховний Суд України у справі 6-143цс13 від 05.02.2014.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з урахуванням вище наведених обставин необхідно змінити розмір встановлених раніше рішенням суду аліментів і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, позивач просив стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 у зв'язку з продовженням навчання.

Позивач в позові зазначає, що домовленості з відповідачем про добровільну сплату аліментів не досягнуто, коштів на утримання дитини не надає. Відповідач вказані обставини не заперечує.

Згідно з довідкою №7266 від 09.10.2015 ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу медичного факультету Запорізького державного медичного університету та навчається на денній формі навчання за держзамовленням.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходів), та на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У випадку припинення навчання відповідач має право подати до суду заяву про припинення стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 974 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП - НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 01.12.2015 до закінчення нею навчання, але не більше аніж до досягнення 23 річного віку.

Змінити розмір аліментів, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.12.2015 до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 974, 40 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв