Справа № 128/3516/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Ганкіної І.А.,

за участі секретаря Шеванюк О.О.

та сторін по справі:

позивача: ОСОБА_1

адвоката Палій Т.Г.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Служби у справах дітей Вінницької міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Служби у справах дітей Вінницької міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що з 11 жовтня 2008 року по серпень 2012 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Вінницького міського суду від 17.08.2012 року по справі № 206/4945/2012 шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. З того часу батько дитини проживає окремо, маючи реальну можливість у вихованні дитини та її забезпеченні, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Рішенням Вінницького міського суду від 05 жовтня 2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини. 09 серпня 2016 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з громадянином Арабської республіки Єгипет ОСОБА_8. До цього часу позивачка та ОСОБА_8 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ОСОБА_8 на даний час опікується сином позивачки ОСОБА_4, займається його вихованням, утримує як рідного сина. ОСОБА_8 чоловік позивачки є громадянином Єгипту, проживає в курортному містечку Шарм-Ель-Шейх, яке знаходиться на берегу Червоного моря, працює майором поліції, має власне житло. На початку 2017 року позивачка разом з сином планує виїхати до чоловіка на тимчасове проживання терміном 90 днів. Дана поїздка буде корисною для сина позивачки, дасть змогу підвищити дитині рівень світогляду, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також покращити стан здоров'я. Однак батько дитини відмовляється надати згоду на виїзд сина за кордон. 30.09.2016 року позивачка запросила телеграмою відповідача з'явитися до нотаріуса для надання згоди на виїзд сина за кордон, до нотаріуса не з'явився, але по телефону повідомив, що дозвіл не дасть.

З огляду на вищевикладене позивач звернулась з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 позов підтримала та суду показала, що дитина часто хворіє на простудні захворювання і вона має намір оздоровити сина, який поки не пішов до школи і вона не зриває його з навчання. Чоловік позивачки допомогає матеріально утримувати її сина від іншого шлюбу, має добрі стосунки з дитиною і відноситься до нього як до власної дитини. Відповідач по справі самоусунувся від своїх обов"язків батька, допомогу надаєне в повній мірі і не своєчасно і позивач має намір виїхати до Егіпту не на завжди, а для відпочінку скориставшись можливістю побути в іншій країні, ознайомити з нею свого сина і відпочіти.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечив та суду показав, що в Егіпті іде війна, існує терористична загроза і він не бажає, щоб дитина виїхала до Егіпту і змінила релігію, та почала виховуватися не в дусі православія. Вважає, що дитину можливо оздоровити на Україні. В задоволені позову просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року народився ОСОБА_4, де в свідоцтві про народження дитини в графі «мати» вказано ОСОБА_1, в графі «батько» вказано ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.07.2011 року (а.с.7).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 серпня 2012 року справа № 206/4945/2012, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 11.10.2008 року у відділі РАЦС Вінницького МУЮ, актовий запис № 2671 було розірвано (а.с.5).

09 серпня 2016 року гр. ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, актовий запис № 1750 Вінницького міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 09.08.2016 року (а.с.6).

Як вбачається з листа КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, обслуговується в закладі з 07.07.2011 року. Перебуває на «ДО» з 12.12.2013 року, «ЧТХ дитина ГРВІ. Рецидивуючим бронхітом. Хронічний аденоїдит. Гіперторофія аденоїдів ІІ ст. Далекозорний астигматизм. Сколіотична постава. Плоскостопість І ст.». Мати звертається в КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» з приводу вказаних захворювань до 10 разів на рік. Дитина потребує санаторно-курортного лікування з приводу оздоровлення, покращеного харчування (а.с.8).

Відповідно до Довідки № 6946 від 05.10.2016 року виданої ПП «Бокуд» з місця проживання про склад сім'ї - ОСОБА_1, АДРЕСА_1, особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_7, яка за даною адресою не зареєстрована, до складу сім'ї входить: дочка ОСОБА_1 та внук - ОСОБА_4 (а.с.9).

30.09.2016 року ОСОБА_1 запросила телеграмою ОСОБА_3 з'явитися до нотаріуса для надання згоди на виїзд сина ОСОБА_4 за кордон (а.с.10-11).

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За нормами до ст. 6 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі, або в супроводі осіб, які ними уповноважені.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» громадян України, оформлення проїзних документів дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання її батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Відповідно до п.3, 4 Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Згідно п.17,18 Постанови КМУ «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. У разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.

Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За нормами ст. 154 СК України, батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

За ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Позбавлення дитини можливості виїхати за кордон порушує її законні права та інтереси, зокрема ст. 33 Конституції України, яка визначає для громадян право вільно залишати територію України.

Розглядаючи дану цивільну справу, суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а тому на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем докази, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58-59 ЦПК України, і вони свідчать про доведеність позивачем обставин на які вона посилалася в обґрунтування своїх позовних вимог.

Стягнення судових витрат позивач не вимагає. Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне позовні вимоги задоволити в повному обсязі та надати дозвіл на тимчасовий виїзд та виготовлення документів для виїзду за кордон для дитини ОСОБА_4 строком на 90 днів з січня по квітень 2017р. (з 01.01.2017р. до 01.04.2017р. ).

Керуючись ст.154 СК України, ст.ст. 11,15,59,60,203,209,213,214,223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межи України до країни Арабська Республіка Єгипет неповнолітньому сину ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 - строком на 90 днів з січня по квітень 2017р. (з 01.01.2017р. до 01.04.2017р. )

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 діб з моменту винесення рішення.

Суддя: