Справа № 645/203/16-ц
Провадження № 2/645/829/16
У Х В А Л А

04 березня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Федорової О.В.

секретаря судового засідання Петленко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі угоди, заявив клопотання про надання строку для примирення відповідача з позивачем. В обгрунтування клопотання відповідач та його представник посилались на те, що подружжя має намір звернутись до сімейного психолога задля збереження сім'ї. Також відповідач вказав, що вони багато років проживають разом. У дружини з'явився інший чоловік, проте він впевнений, що сімейні стосунки можливо зберегти, у зв'язку з чим наполягав на задоволенні клопотання.

Позивач ОСОБА_1 категорично заперечувала проти надання строку для примирення, посилаючись на втрату почуття любові та поваги до чоловіка, на негативне ставлення ОСОБА_2 до неї. Крім того, вказала, що їхній син ОСОБА_4, якому 13 років, постійно є свідком агресивної та зневажливої поведінки відповідача по відношенню до неї, що негативно впливає на психіку дитини.

Представник позивача ОСОБА_5, яка діє на підставі угоди, проти задоволення клопотання відповідача заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Позивач стверджувала, вона проживає з відповідачем та дитиною в одній квартирі, проте шлюбні відносини між подружжям припинились один рік тому, почуття любові до відповідача відсутнє, між сторонами постійно виникають конфлікти та сварки, у зв'язку з чим вона вважає, що збереження сім'є не є можливим.

З огляду на викладене, суд вважає, що за один рік з часу припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами, у них було достатньо часу на примирення. Крім того, як зазначила у судовому засіданні позивач, агресивне ставлення відповідача до неї негативно впливає на психіку дитини, тому суд приходить до висновку про те, що надання сторонам строку на примирення є недоцільним.

Керуючись ст.ст. 168, 209, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання відповідача про надання сторонам строку на примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Федорова О.В.