Номер провадження: 22-ц/785/3885/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Погорєлової С.О., Кравця Ю.І., при секретарі Колмакові В.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 і приватного підприємства спортивно-оздоровчого клубу «Котигорошко» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_2, приватного підприємства спортивно-оздоровчого клубу «Котигорошко» до Ізмаїльського міського голови ОСОБА_3, державного комунального підприємства «Обласний центр естетичного виховання», фізичної особи підприємця ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Курєр», ОСОБА_5 про визнання інформації недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, та зобовязання спростувати недостовірну інформацію, -

встановила:

06 лютого 2014р. ОСОБА_2 і приватне підприємство спортивно-оздоровчий клуб «Котигорошко» звернулися до суду з позовом, який остаточно уточнив, просили суд:

-визнати недостовірною інформацію та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_2 та ділову репутацію приватного підприємства спортивно-оздоровчий клуб «Котигорошко» та зобовязати Ізмаїльського міського голову ОСОБА_3 не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили спростувати інформацію шляхом доведення тексту ухваленого по справі рішення до відома підприємців, що здійснюють торгову діяльність на ринку «Росинка», а саме інформацію наступного змісту:

«Сегодня, на каких основаниях и сколько снимает ОСОБА_6 денег за пользование не существующими в его собственности павильонами, чтобы вы понимали, сегодня это строительная площадка, на которой работает предприниматель, не имея на то права и собирая с вас деньги. Юридически это против всего. Вы сегодня сдаете деньги СОК «Котигорошко», ни копейки этих средств не высвечивается ни в налоговой отчетности, нигде»;

«Что касается случая, когда участковый инспектор вместе с директором рынка, даже с директором предприятия, которое находиться на территории, потому что рынка нет как такового, ходят и выселяют вас с бутиков это неправомерно»;

«Мы сейчас подняли вопрос о работе участкового, потому что были жалобы в устном порядке, мне звонили, что участковый вместе с ОСОБА_6 ходят и людей выгоняют»; «Правда заключается в том, что у ОСОБА_6 нет собственности на этот рынок: ни у него, ни у компании. Вы просто берете 1188 грн. и отдает человеку»;

«Ни один объект на рынке «Росинка» не сдан в законном порядке в эксплуатацию. Ничего не сделано.»;

«То предприятие, на котором числится один человек СОК «Котигорошко» ничего не числится», що була повідомлена 12 грудня 2013р. Ізмаїльським міським головою ОСОБА_3 на зустрічі з підприємцями, які здійснюють торгову діяльність на ринку «Росинка» в м. Ізмаїлі.

Також позивачі просили суд:

-визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію ОСОБА_2 та ділову репутацію приватного підприємства спортивно-оздоровчий клуб «Котигорошко», інформацію, розповсюджену державним комунальним підприємством «Обласний центр естетичного виховання» у випуску новин «700 секунд», що транслювався 13 грудня 2013р. о 18 годин 00хв., 19 годин 00хв., 20 годин 30хв. і 14 грудня 2013р. о 09 годин 00хв. та 10 годин 00хв. про зустріч міського голови ОСОБА_3 з підприємцями ринку «Росинка», яка відбулась 12 грудня 2013р.;

-зобовязати державне комунальне підприємство «Обласний центр естетичного виховання» спростувати зазначену інформацію не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили шляхом зачитання диктором резолютивної частини судового рішення у випуску новин «700 секунд»;

-визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію приватного підприємства спортивно-оздоровчий клуб «Котигорошко», інформацію наступного змісту:

«По словам ОСОБА_7, согласно действующему законодательству, то, что народ ныне именует рынком «Росинка» деюре рынком не является. Организованная здесь администрацией предприятия стихийная торговля не соответствует нормам, которые применимы к рыночной торговле, ни по площади торговых мест, ни по нормам санитарной и противопожарной безопасности. Фактически данная территория является площадкою так и не завершенного строительства и, значит, должна быть огорожена, на ней не должна вестись торговая деятельность», що була викладена журналістом ОСОБА_5 в статті «Росинка». Рынок, которого нет» і опублікована на другій сторінці газети «Курьер недели» за 14 грудня 2013р.;

-зобовязати ТОВ «Видавничий дім «Кур`єр» спростувати інформацію шляхом публікації резолютивної частини рішення суду в газеті «Курьер недели» на тій самій сторінці та таким самим шрифтом не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили;

-визнати недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію приватного підприємства спортивно-оздоровчий клуб «Котигорошко», інформацію наступного змісту:

«Так называемый рынок «Росинка» по документам таковым не является подчеркнул мэр»;

«город получил стихийный рынок, на котором не соблюдаются элементарные нормы торговли», що була викладена журналістом ОСОБА_5 в статті «Мэр рассказал о перспективах рынка «Росинка», і опублікована на пятій сторінці газети «Уездный телеграф» за 18 грудня 2013р.;

-зобовязати фізичну особу підприємця ОСОБА_4 спростувати зазначену інформацію шляхом публікації резолютивної частини рішення суду в газеті «Уездный телеграф» на тій самій сторінці та таким самим шрифтом не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили;

-стягнути з міського голови ОСОБА_3 на користь ПП СОК «Котигорошко» та ОСОБА_2 сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову позивачі вказали, що 12 грудня 2013р. Ізмаїльський міський голова ОСОБА_3 провів зустріч з підприємцями, які здійснюють торгову діяльність на ринку «Росинка» по проспекту Леніна, 8 в м. Ізмаїлі, де поширив недостовірну інформацію, яка порушує їх права на повагу до честі, гідності, ділової репутації та в подальшому недостовірна інформація, поширена міським головою на зустрічі з підприємцями 12 грудня 2013р., була надрукована в засобах масової інформації, тобто стала відомою необмеженому колу осіб, а саме, в газеті «Курьер недели» за 14 грудня 2013р. на сторінці 2 було опубліковано статтю «Росинка». Рынок, которого нет» з посиланням на слова Ізмаїльського міського голови ОСОБА_3, а також в газеті «Уездный телеграф» за 18 грудня 2013р. на сторінці 5 було опубліковано статтю під назвою «Мэр рассказал о перспективах рынка «Росинка».

Позивачі зазначили, що розповсюджена інформація у виді тверджень міського голови, що позивачі порушують норми чинного законодавства України, а саме, що ПП СОК «Котигорошко» організував стихійну торгівлю, отримує кошти від підприємців, при цьому не відображає їх у податковій звітності, а ОСОБА_2 отримує безпідставно кошти з підприємців, виганяє людей з ринку, є неправдивою, шкодить діловій репутації позивачів, принижує їх честь та гідність.

Позивач ОСОБА_2 вказав, що він є громадським діячем, а поширена відповідачами інформація створює у громадян негативне враження про нього, формує відношення до нього як до правопорушника, та він змушений постійно виправдовуватись, відповідаючи на питання, чи дійсно він отримує незаконно кошти від підприємців, виганяє їх з ринку.

Позивач ПП СОК «Котигорошко» вказав, що здійснює свою діяльність з 1995р., а в 1999р. підприємство здало в експлуатацію ринок «Росинка». Тому твердження відповідача ОСОБА_8 міського голови, що «Вы сегодня сдаете деньги СОК «Котигорошко», ни копейки этих средств не высвечивается, ни в налоговой, нигде», «Ни один объект на рынке «Росинка» не сдан в законном порядке в эксплуатацию. Ничего не сделано.», «То предприятие, на котором числится один человек - СОК «Котигорошко» ничего не числится», шкодить діловій репутації ПП СОК «Котигорошко», оскільки формує у громадян, контрагентів та у потенційних партнерів підприємства негативне уявлення про те, що позивач ОСОБА_2 та посадові особи ПП СОК «Котигорошко» вчиняють протиправні діяння.

Позивачі зазначили, що відповідач ОСОБА_8 міський голова ОСОБА_3 має серед жителів міста певну довіру та авторитет. Тому інформація, повідомлена ним на зустрічі з підприємцями 12 грудня 2013р. як міським головою, державним службовцем, представником влади, була сприйнята громадянами як офіційна, достовірна інформація та така, що не піддається сумнівам, тому позивачу доводиться постійно виправдовуватися та пояснювати, в тому числі підприємцям на ринку «Росинка», що ніяких порушень позивачі не вчиняють.

Позивач ОСОБА_2 вказав, що йому не вдалося будь-яким чином спростувати повідомлену відповідачем ОСОБА_8 міським головою інформацію одразу на зустрічі 12 грудня 2013р., оскільки таку можливість не надав відповідач ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог до державного комунального підприємства «Обласний центр естетичного виховання» позивачі вказали, що відповідач (в рішенні суду помилково вказано прізвище ОСОБА_2Г.) у випуску новин «700 секунд», що транслювався 13 грудня 2013р. о 18 годин 00хв., 19 годин 00хв., 20 годин 30хв. і 14 грудня 2013р. о 09 годині 00хв. та 10 годині 00хв., розповсюдив недостовірну інформацію про позивачів, що була повідомлена відповідачем ОСОБА_8 міським головою ОСОБА_3 та яка порочить їх честь, гідність та ділову репутацію.

Що в зазначених випусках новин була показана пряма мова міського голови ОСОБА_3 під час зустрічі з підприємцями ринку «Росинка», журналістом було подано перекручену інформацію про зазначену зустріч. Зокрема, було зазначено, що приводом для зустрічі стала скарга на дії керівника ПП СОК «Котигорошко» ОСОБА_2, який є орендарем землі, на якій розташований ринок «Росинка». Ця інформація не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_2 не є директором ПП СОК «Котигрошко» і на момент зустрічі 12 грудня 2013р. ним не був, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що була видана 11 грудня 2013р., де вказано, що керівником підприємства є ОСОБА_9 Земельна ділянка за адресою: м.Ізмаїл, проспект Леніна, 8 орендується не ОСОБА_2, а ПП СОК «Котигорошко».

Позивачі вказали, що подана глядачам міським головою інформація створює у громадян негативне враження про ОСОБА_2, формує відношення до нього як до правопорушника, а у партнерів ПП СОК «Котигорошко», що ОСОБА_2, займаючи посаду директора, вчиняє протиправні дії, користуючись при цьому підтримкою дільничних, тобто посадова особа підприємства є правопорушником, що завдає шкоди діловій репутації підприємства (т.1 а.с.3-6, 94-98, 151-157, том 3 а.с.131-136).

Рішенням суду від 25 березня 2016р. у задоволені позову ОСОБА_2 і приватного підприємства спортивно-оздоровчий клуб «Котигорошко» відмовлено в повному обсязі (том 3 а.с.187-193).

Не погодившись з рішенням суду, позивачі ОСОБА_2 і приватне підприємство спортивно-оздоровчий клуб «Котигорошко» подали апеляційну скаргу про скасування рішення суд з ухваленням нового рішення про задоволенні їх позову, посилаючись на те, що рішення суду було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та не прийняті до уваги усі обставини по справі (том 3 а.с.199-205).

Заслухавши суддю доповідача, апелянта і позивача ОСОБА_2Г, який діє від свого імені і від імені СОК «Котигорошко», представника відповідача, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.309 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Статтею 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного; спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Стаття 34 Конституції України та ст. 10 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основних свобод» гарантують право особи висловлювати судження, оцінки та думки.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009р., визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною.

З матеріалів справи вбачається і підтверджено позивачем ОСОБА_2, що відповідно до статуту ОСОБА_2 є засновником ПП СОК «Котигорошко», яке як вказано у позові, здійснює свою діяльність з 1995р.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що дійсно 12 грудня 2013р. відбулася зустріч Ізмаїльського міського голови ОСОБА_3 з підприємцями торгуючих на ринку «Росинка» у м. Ізмаїлі, за участю ОСОБА_2, начальника Ізмаїльської обєднаної податкової інспекції Одеській області ОСОБА_10, заступника начальника Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_11, де ОСОБА_3 було озвучено інформацію, яку позивачі виклали в своїх позовних вимогах, які були наведені вище.

Приводом для зустрічі 12 грудня 2013р. міського голови та підприємців торгуючих на ринку «Росинка», була скарга з якою звернулися підприємці торгуючі на ринку «Росинка» до міського голови, в якій вони скаржилися саме на дії ОСОБА_2 і просили вирішити питання щодо більш зручних для них тарифів за торгівельне місце, електропостачання і вказували на відсутність навіть нормального туалету (том 2 а.с.32).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 визнав наявність такої скарги, але стверджував, що вказану скаргу нібито під диктовку було складено за ініціативою підприємця, яка в подальшому таким чином отримала покращення для ведення свого бізнесу.

Відмовляючи у задоволені позову в повному обсязі, суд першої інстанції фактично визнав висловлення міського голови оціночним судженням та встановив, що позивачі не довели порушення їх немайнових прав.

Судова колегія вважає, виходячи з наявних у справі та досліджених судом першої інстанції доказів, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Судова колегія прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги позивачів не містять доказів, які б давали апеляційному суду підстави встановити факт порушення відповідачами немайнових прав позивачів.

Суд першої інстанції правильно врахував вимоги закону та роз`яснення викладені в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009р., та дійшов обґрунтованого висновку, що позивачі не довели наявність в діях відповідачів складу правопорушення, яке може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності.

Суд правильно встановив, що виступ відповідача ОСОБА_3 на зустрічі з підприємцями ринку «Росинка» 12 грудня 2013р., в якому той зазначив, наступні висловлення:

«Сегодня, на каких основаниях и сколько снимает ОСОБА_6 денег за пользование не существующими в его собственности павильонами, чтобы вы понимали, сегодня это строительная площадка, на которой работает предприниматель, не имея на то права и собирая с вас деньги. Юридически это против всего. Вы сегодня сдаете деньги СОК «Котигорошко», ни копейки этих средств не высвечивается ни в налоговой отчетности, нигде»;

«Что касается случая, когда участковый инспектор вместе с директором рынка, даже с директором предприятия, которое находиться на территории, потому что рынка нет как такового, ходят и выселяют вас с бутиков это неправомерно»;

«Мы сейчас подняли вопрос о работе участкового, потому что были жалобы в устном порядке, мне звонили, что участковый вместе с ОСОБА_6 ходят и людей выгоняют»; «Правда заключается в том, что у ОСОБА_6 нет собственности на этот рынок: ни у него, ни у компании. Вы просто берете 1188 грн. и отдает человеку»;

«Ни один объект на рынке «Росинка» не сдан в законном порядке в эксплуатацию. Ничего не сделано.» - є оціночним судженням виступаючого, які не містять негативної інформації, щодо позивача та не зачіпають його честь та гідність.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянтів відносно того, що право власності на ринок «Росинка» підтверджується Актом від 10 червня 1999р. на а.с.14-15 том 1, оскільки судом вірно встановлено, що у ПП СОК «Котигорошко» всі необхідні документи, передбачені Законом України «Про планування і забудову території», які б надавали право підприємству здійснити будівництво обєктів нерухомості на території земельної ділянки по проспекту Леніна, 8, відсутні. А користування земельною ділянкою по проспекту Леніна, 8 в м. Ізмаїлі не є підставою для визнання права власності на будівлі, які відповідно до Акта державної технічної комісії прийняті в експлуатацію як тимчасовий ринок «Росинка».

Відповідно до п.3 рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 601 від 26 липня 1999р. було попереджено саме директора ПП СОК «Котигорошко» яким на той час був ОСОБА_2, що по закінченню строку оренди земельної ділянки та неможливості продовження договору на право тимчасового користування землею здійснити знесення будівель та споруд та провести рекультивацію земельної ділянки.

Рішенням Ізмаїльської міської ради № 730-ІV від 17 вересня 2004р. пунктом 1 було затверджено проект відведення земельної ділянки у довгострокову оренду строком 49 років ПП СОК «Котигорошко» для розміщення та експлуатації торгового комплексу «Росинка» по проспекту Леніна, 8 в м. Ізмаїлі.

25 листопада 2004р. ПП СОК «Котигорошко» було укладено новий договір оренди земельної ділянки для розміщення та експлуатації торгового комплексу «Росинка» по проспекту Леніна, 8. Таким чином, ПП СОК «Котигорошко» було надано земельну ділянку для розміщення та експлуатації саме торгового комплексу «Росинка».

Судом першої і апеляційної інстанції чітко було встановлено, що на день виступу міського голови ОСОБА_3 не був прийняти в експлуатацію торговий комплекс «Росинка».

Вказані обставини визнав позивач ОСОБА_2Г, який в судовому засіданні апеляційної інстанції пояснив, що будівництво торгового комплексу іде тривалий час, що повязано як з відсутністю на це коштів так і з його зайнятістю.

Висловлення міського голови, що «рынка нет как такового» підтверджується також наступним.

Згідно п. 2 Правил торгівлі на ринках, затверджених Наказом Міністерства економіки з питань європейської інтеграції України, Міністерством внутрішніх справ України, державною податковою адміністрацією України, Державним комітетом стандартизації, метрології та сертифікації України № 57/188/84/105 від 26 лютого 2002р. ринок це субєкт господарювання, створений на відведеній за рішенням місцевого органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування земельній ділянці і зареєстрований у встановленому порядку, функціональними обовязками якого є надання послуг та створення для продавців і покупців належних умов у процесі купівлі продажу товарів за цінами, які складаються залежно від попиту і пропозиції.

Судом встановлено, що на день вступу міського голови на території відведеної для будівництва торгівельного комплексу, розташовані тимчасові споруди, що не передбачені договором оренди земельної ділянки від 16 липня 2003р. та цільовим призначення ділянки відповідно до умов зазначеного договору. Пунктом 8 Правил торгівлі на ринках на вході розміщується вивіска із зазначенням повної назви ринку і його власника, спеціалізації ринку, режиму роботи, а також графічно виконаний план території з позначенням усіх стаціонарних обєктів ринку (обовязково лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи) пішохідних і транспортних маршрутів, аварійних виходів. Територія, за адресою м.Ізмаїл, проспект Леніна, 8 не відповідає передбаченим Правилам торгівлі на ринках.

Вказані обставини підтверджують висловлення міського голови ОСОБА_3 відносно відсутності готовності ринку «Росинка» до повної його експлуатації.

Судова колегія не приймає до уваги надану ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції Декларацію про готовність обєкта до експлуатації, яка була затверджена 10 червня 2014р., тобто вже після виступу 12 грудня 2013р. міського голови.

В судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що в ході проведення 12 грудня 2013р. зустрічі міського голови з підприємцями ринку «Росинка», були присутні інші керівники служб міста Ізмаїла, та голова надавав їм на місці завдання провести перевірку викладених в скарзі підприємців обставин.

Так, висловлення міського голови про те, що «Вы сегодня сдаете деньги СОК «Котигорошко», ни копейки этих средств не высвечивается ни в горсовет не высвечивается ни в налоговой отчетности, нигде», були підтверджені саме підприємцями, які працюють на території ринку «Росинка» та начальником Ізмаїльської обєднаної податкової інспекції Одеській області ОСОБА_10, що підприємці сплачують кошти без будь-яких правових підстав. Відповідно до листа Ізмаїльської ОДПІ за №3231/9/15-0218 від 04 листопада 2013р. згідно карток особових рахунків станом на 04 листопада 2013р. надходження по податкам, зборам та іншим обовязковим платежам від ТОВ «Ізмаїльський ринок «Росинка» відсутні, що також підтверджує висловлення міського голови відносно оплати підприємцями відповідного збору за користування торговельними містами.

Висловлення міського голови відносно того, що «за СОК «Котигорошко» ничего не числится», підтверджується тим, що відповідно до статутних документі майно ПП СОК «Котигорошко», яке знаходиться на території за адресою м. Ізмаїл, проспект Леніна, 8, внесено до статутного фонду ТОВ «Ізмаїльський ринок «Росинка».

В судовому засіданні апеляційної інстанції відносно вищевказаного висловлення міського голови, позивач ОСОБА_2 не надав пояснень чим саме вказане висловлення образило його або ПП СОК «Котигорошко».

Як вже було зазначено, ОСОБА_2 є засновником ПП СОК «Котигорошко» і саме він асоціюється у підприємців торгуючих на ринку «Росинка» з ПП СОК «Котигорошко».

Тому суд першої інстанції вірно вказав, що виступ міського голови на зустрічі, яка відбулась 12 грудня 2013р. між Ізмаїльським міським головою з підприємцями ринку «Росинка» з посиланням на імя по батькові «Іван Георгійович» була не лише зрозуміла для присутніх, а саме дії вказаної особи намагались обговорити, оскільки у скарзі, яка була направлена міському голові, підприємці, що торгують на ринку «Росинка» скаржилися саме на дії ОСОБА_2

Також на вказаній зустрічі міський голова згідно скарги підприємців, надав заступнику начальника Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_11, який також був присутнім на зустрічі 12 грудня 2013р., завдання провести відповідну перевірку щодо обґрунтованості скарги підприємців відносно дільничного, який з ОСОБА_2 виганяли їх з ринку, як вони виклали в скарзі.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що позивач ОСОБА_2 є публічною особою, що фактично і визнав в судовому засіданні апеляційної інстанції і позивач ОСОБА_2

Тому з урахуванням того, що ОСОБА_2 є публічною особою, якщо відносно нього і було допущено критику, то межа допустимості його критики є ширшою, ніж інших пересічних осіб.

У резолюції 1165 (1998) Парламентської ОСОБА_12 Європи про право на недоторканість приватного життя зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи будь якій іншій галузі). У звязку з цим, межа допустимості критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення її слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Публічність позивача ОСОБА_2 підтверджується тим, що він неодноразово був кандидатом на місцевих виборах, зокрема, кандидатом на посаду міського голови у 2015р., приймає участь у спортивних змаганнях, висвітлює свою діяльність у засобах масової інформації, що підтверджує його роль у політичній діяльності та у галузі спорту. У засобах масової інформації наявні статті щодо спортивної діяльності та участь у спортивних змаганнях та підтверджується копіями грамот та дипломів, він є головою різних громадських обєднань, про що сам позивач ОСОБА_2 надав докази до матеріалів справи.

Судом першої та апеляційної інстанції також було встановлено, що державним комунальним підприємством «Обласний центр естетичного виховання» дійсно у випуску новин «700 секунд» від 12 грудня 2013р. було показано офіційну зустріч Ізмаїльського міського голови з підприємцями ринку «Росинка», при цьому без жодного аналізу та висловлювання точки зору журналістів, тобто було дослівно відтворено інформацію посадової особи та висвітлено зазначену зустріч в блоці новин.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста, якщо:

1) ці відомості одержано від інформаційних агентств або від засновника (співзасновників);

2) вони містяться у відповіді на інформаційний запит щодо доступу до офіційних документів і запит щодо надання письмової або усної інформації, наданої відповідно до вимог Закону України «Про інформацію»;

3) вони є дослівним відтворенням офіційних виступів посадових осіб державних органів, організацій і об'єднань громадян;

4) вони є дослівним відтворенням матеріалів, опублікованих іншим друкованим засобом масової інформації з посиланням на нього;

5) в них розголошується таємниця, яка спеціально охороняється законом, проте ці відомості не було отримано журналістом незаконним шляхом.

З урахуванням встановленого та вимог закону позов до державного комунального підприємства «Обласний центр естетичного виховання» також не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 вказав, що його безпідставно було названо директором ПП СОК «Котигорошко», але не міг пояснити чим саме з боку державного комунального підприємства «Обласний центр естетичного виховання» було допущено його образу.

В статті «Росинка». Рынок, которого нет», опублікованій на другій сторінці газети «Курьер недели» за 14 грудня 2013р., була також висвітлена зустріч, яка відбулась 12 грудня 2013р. між Ізмаїльським міським головою ОСОБА_3 з підприємцями, які здійснюють торгову діяльність на ринку «Росинка».

У вказаній статті зазначено, що у зустрічі приймали участь міський голова ОСОБА_3, його заступник ОСОБА_13, начальник Податкової інспекції ОСОБА_10 та заступник начальника міліції ОСОБА_11. В статті вказується, що в ході виступу підприємці скаржились на незаконні, на їх погляд, побори з боку адміністрації «Росинки», отримані погрози в адресу тих, хто відмовиться платити непомірні суми оренди торгівельних місць та навіть притягнення до конфлікту представників правоохоронних органів.

Далі в статті була висвітлена ситуація, що склалась, та вказана інформація наступного змісту: «По словам ОСОБА_7, согласно действующему законодательству, то, что народ ныне именует рынком «Росинка» деюре рынком не является. Организованная здесь администрацией предприятия стихийная торговля не соответствует нормам, которые применимы к рыночной торговле, - ни по площади торговых мест, ни по нормам санитарной и противопожарной безопасности. Фактически данная территория является площадкою так и не завершенного строительства и, значит, должна быть огорожена, на ней не должна вестись торговая деятельность», що була викладена журналістом ОСОБА_5

Також журналістом ОСОБА_5 в статті «Мэр рассказал о перспективах рынка «Росинка», яка опублікована на пятій сторінці газети «Уездный телеграф» за 18 грудня 2013 р. була знову ж таки висвітлена зустріч, яка відбулась 12 грудня 2013р. між Ізмаїльським міським головою з підприємцями ринку «Росинка». В даній статті зазначено, що на минулому тижні міський голова ОСОБА_3 за проханням підприємців, які торгують на ринку «Росинка», зустрівся з ними та розяснив перспективи розвитку зазначеної території. Підставою для зустрічі стала колективна скарга підприємців на протиправні дії адміністрації «Росинки» та намагання вчинити тиск на торгуючих. Далі в статті була висвітлена ситуація, що виникла, та зазначена інформація наступного змісту: «Так называемый рынок «Росинка» по документам таковым не является подчеркнул мер»; «город получил стихийный рынок, на котором не соблюдаются элементарные нормы торговли».

Безпосередньо у вказаній статті повідомлено про проведену зустріч міського голови ОСОБА_3 з підприємцями, що торгують на так названому ринку «Росинка», а підставою стала скарга підприємців на протиправні дії адміністрації ринка.

Суд першої інстанції, виходячи з вказаних обставин та зазначених висловлювань міського голови згідно до вимог ст. 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію ПП СОК «Котигорошко» інформацію викладену журналістом ОСОБА_5 в статті «Росинка». Рынок, которого нет» і опубліковану в газеті «Курьер недели» за 14 грудня 2013р., та в статті «Мэр рассказал о перспективах рынка «Росинка», що опублікована в газеті «Уездный телеграф» за 18 грудня 2013 р., оскільки у вказаних статтях була викладена конфліктна ситуація та фактична правова позиція Ізмаїльського міського голови ОСОБА_3 щодо ринку «Росинка».

Судова колегія вважає, що з урахуванням вищевказаних обставин, судом першої інстанції також обґрунтовано відмовлено у задоволені позову і відносно державного комунального підприємства «Обласний центр естетичного виховання», фізичної особи підприємця ОСОБА_4, ТОВ «Видавничий дім «Курєр», ОСОБА_5 про визнання інформації недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, та зобовязання спростувати недостовірну інформацію.

Судом першої інстанції також вірно були зроблені посилання на розяснення у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України відносно того, що суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004р. на 872-му засіданні Комітету ОСОБА_14 Європи, на статті 3, 4, 6 Декларації де вказано, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Політичний діяч має право на захист свого приватного життя, але межа захисту його репутації повинна бути такою, щоб забезпечити й вільне обговорення політичних питань. Політичні діячі неминуче стають відкритими для прискіпливого висвітлення своїх слів та вчинків і мають усвідомлювати це.

Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадку, коли політичний, державний і громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.

Судом першої інстанції зроблені посилання на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії», де вказано, що суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хендісайд проти Обєднаного Королівства» зазначено, що свобода висловлення своїх поглядів складає одну з важливих основ демократичного суспільства та одну з основних умов його прогресу і самореалізації кожної особи. З урахуванням вимог п.2 ст.10 Конвенції вона не відноситься лише до «інформації» або «ідеям», які сприймаються сприятливо, вважаються нешкідливими або зустрічаються з байдужістю, але й к тим, які ображають, шокують та турбують. Такі вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких «демократичного суспільства» не існує.

Суд першої інстанції зазначив, що висловлювання Ізмаїльського міського голови ОСОБА_3 по формі і за змістом не є нейтральними, та, можливо, є такими, що викликають у позивачів почуття образи, обурення чи неспокою. Але такими є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає демократичного суспільства і тому позивач ОСОБА_2, як громадський діяч. має виявляти більшу терпимість.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку та постановив законне рішення.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 і приватного підприємства спортивно-оздоровчого клубу «Котигорошко» - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 березня 2016р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Ю.І. Кравець

ОСОБА_15