Справа № 524/4277/16-ц
Провадження № 2/524/1679/16
29.11.2016 року, Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді - Рибалки Ю.В.,
при секретарі - Недяк Д.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 12 січня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2010 року шлюб між ними розірвано.
Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, видане Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №391.
Батько з дитиною не спілкується, ні матеріально, ні будь-яким іншим чином не піклується про неї, у вихованні дитини жодної участі не приймає. ОСОБА_4 фактично позбавлений піклування батька та перебуває на повному утриманні та вихованні матері. Вона забезпечує його харчуванням, одягом та всім необхідним, доглядає та виховує його.
Просила позбавити ОСОБА_2, батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позивач та її представник у судове засідання не прибули, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.
Представник третьої особи - ОСОБА_5 у судове засідання не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.
Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 164 п. 2 Сімейного кодексу України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Судом встановлено, що з 12 січня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 грудня 2010 року шлюб між ними розірвано.
Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, видане Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №391.
Батько з дитиною не спілкується, ні матеріально, ні будь-яким іншим чином не піклується про неї, у вихованні дитини жодної участі не приймає. ОСОБА_4 фактично позбавлений піклування батька та перебуває на повному утриманні та вихованні матері. Вона забезпечує його харчуванням, одягом та всім необхідним, доглядає та виховує його.
Відповідно до довідок, виданих Кременчуцьким колегіумом №25, за період навчання ОСОБА_3 у школі батько жодного разу не відвідував батьківські збори, з класним керівником не спілкувався, навчанням та поведінкою дитини особисто не цікавився. Батьківські збори, святкові ранки, відкриті уроки відвідувала мати (а.с. 12,13).
Згідно довідки №74 від 21.03.2016 Поліклініки №3 Дитячої лікарні м. Кременчука, до поліклініки з малолітнім ОСОБА_3 завжди приходить мати, яка виконує всі рекомендації лікаря (а.с. 15).
ОСОБА_6 не сплачує аліменти на утримання малолітнього сина за рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 квітня 2011 року по справі №2-1788/2011 та, відповідно, має значну заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 16-18).
Рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 16.05.2016 №420 надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Разом з тим, відповідач, як батько самоусунувся від виховання сина та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо свого сина, не цікавиться його особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

З врахуванням вищевикладених обставин, суд вважає, що невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків дає підстави для задоволення позову.

Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 164, 180, 182 СК України ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 224, 233 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Автозаводським районним судом м. Кременчука за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Автозаводського районного суду м. Кременчука протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд, якщо заяву не було подано.

Суддя Ю.В. Рибалка