26.09.2016 227/2817/16-ц
26 вересня 2016 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Здоровиці О.В.,
при секретарі Сисенко Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, треті особи - Добропільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, Центр надання адміністративних послуг Добропільської міської ради,-
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, треті особи - Добропільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, Центр надання адміністративних послуг Добропільської міської ради.
В обґрунтування свого позову позивач вказав, що їй належить на підставі договору купівлі - продажу житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. За цією адресою прописаний (зареєстрований) також відповідач, хоча фактично з червня 2012 року та по даний час не проживає та не з'являється. Та обставина, що відповідач є зареєстрованим в даному приватному будинку, перешкоджає у здійсненні права власності позивача на нерухоме майно. Тому позивач на підставі ст. 391 ЦК України, просить суд усунути перешкоду у здійсненні нею права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 шляхом позбавлення відповідачів, права користування житловим приміщенням за вищевказаною адресою.
Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі позивача та представника позивача, на позові наполягає в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був письмово належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення. Причину своєї неявки суду не повідомив.
Треті особи в судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені, про що свідчать поштові повідомлення в матеріалах справи, заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого, представник позивач не заперечував.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.
В судовому засіданні встановлено, що з 1990 року будинок за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 17.07.1990 року (а.с.9-10).
Позивачка з 07 травня 1991 року по 13.03.2011 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, який є відповідачем у справі.
З домової книги (а.с.14-22) вбачається, що у вказаному будинку з 04.12.1990 року значиться зареєстрованим ОСОБА_2.
Таким чином з наведеного вбачається, що з 13.03.2011 року відповідач в будинку позивача мешкає як колишній член сім»ї.
Відповідно до ст..162 ЖК України, Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
З позовної заяви позивача вбачається, що відповідач фактично не мешкає у її будинку з червня 2012 року і з цього часу до будинку взагалі не з»являється. Також з вказаної заяви вбачається, що відповідач фактично змінив своє місце проживання і з червня 2012 року фактично мешкає у своїх родичів в Російській Федерації.
Вказані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Добропільської міської ради Донецької області від 19.04.2016 року, зміст якої свідчить про те, що за адресою АДРЕСА_1 дійсно значить зареєстрованим ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, а фактично з 2012 року останній за вказаною адресою не проживає.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_2.(враховуючи його відсутність майже 2 років у місці реєстрації та проживання) фактично змінив своє постійне місце проживання.
Відповідно до п.72 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право), які викладені в листі Верховного Суду України від 26.05.2001 року, тимчасова відсутність члена сім'ї (в тому числі колишнього) власника жилого будинку чи квартири не позбавляє його права користування жилим приміщенням. Він втрачає це право тільки в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків із власником.
За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, керуючись правилами ЦК України, суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Що стосується позовних вимог позивача в частині зняття відповідача ОСОБА_2 з реєстрації за адресою АДРЕСА_1, то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, тобто у разі визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом.
Керуючись ст.391 ЦК України, ст. ст. 213-215, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, треті особи - Добропільський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, Центр надання адміністративних послуг Добропільської міської ради - задовольнити частково.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку в загальному порядку У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію рішення направити сторонам по справі, для відома.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя О.В. Здоровиця