Справа № 147/365/16-ц
Провадження № 2/147/243/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2016 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря судових засідань Чудак Г.І.,

представника позивача Повєткіна Ю.В.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та судових витрат, зазначивши, що 17.08.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості.

Погодившись на всі умови та правила надання банківських послуг відповідач не додержувався належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого її загальна заборгованість перед позивачем станом на 31.01.2016 року становить 39049,82грн. В добровільному порядку відповідач борг не погашає, тому ПАТ КБ «Праватбанк» просили стягнути дану заборгованість з відповідача та стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1378,00 грн.

Представник позивача Повєткін Ю.В. в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, за обставин викладених в позовній заяві, додатково пояснив, що всі умови кредитного договору ними виконані, однак відповідачем заборгованість на сьогоднішній день не погашена, тому просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надані заперечення підтримала, додатково пояснивши, що під час укладення договору їй було надано лише довідку про умови кредитування та листок з додатковими умовами, самі Умови та правила їй не надавались. Від отримання самого кредиту в сумі 2000,00грн. вона не відмовляється. Їй збільшено кредитний ліміт без її згоди, в період, коли їй збільшували кредитний ліміт, сама вона ніяких коштів на рахунок не клала, всі кошти списувались з іншого рахунку. Більше ніяких коштів не надходило. Згідно розрахунку наданого позивачем, вона знімала кошти в різних відділеннях банку, однак даних дій вона не вчиняла. Кредитний ліміт їй збільшили без її згоди та без її відома, на що банк не мав права. Тому вважає позовні вимоги необгрунтованими та просила відмовити в позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом було встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

17.08.2010 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4(яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_3.) був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 2000,00грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язувався повертати кредит згідно графіку погашення суми кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом.

Відповідачем була заповнена та власноруч підписана Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, вона була ознайомлена з Правилами користування платіжною карткою, довідкою про умови кредитування, що згідно ст.634 ЦК України являються Договором. Адже договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника шодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони.

Відповідач не заперечує факт отримання кредиту на платіжну картку в сумі 2000,00грн, однак стверджує, що її не повідомляли про зміну кредитного ліміту до 7500,00грн., оскільки вона не укладала з банком додаткової угоди про зміну кредитного ліміту.

Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору.

Так відповідачу на підставі поданої нею заяви, тобто уклавши з позивачем договір про надання банківських послуг, було відкрито картковий рахунок НОМЕР_2 від 17.08.2010 року.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки по даному картковому рахунку дійсно відбувалась зміна кредитного ліміту, та останньою зміною від 27.12.2012 року було збільшення кредитного ліміту на суму 7500,00грн.(а.с.101).

Тому посилання відповідача на ненадання доказів на підтвердження збільшення кредитного ліміту спростовані наданою позивачем довідкою.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Також згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг кредитного договору позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.6 віщезазначених Умов - у випадку невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання по поверненню Кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та /або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по Карті (заблокувати Карту) та/або визнати Карту недійсною до моменту усунення вказаних порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором, що передбачено п. 1.1.3.2.2 Умов.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Однак, відповідач не додержувався належного виконання умов зазначеного договору, в силу чого її загальна заборгованість перед позивачем станом на 31.01.2016 року становить 39049,82грн., яка складається з:

- заборгованості за кредитом -7269,77грн.;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом - 26994,34грн.;

- комісія та пеня - 2450,00грн.

- штрафи на загальну суму 2335,71 грн.( 500 грн.(фіксована частина) та 1835,71 грн.(процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості по кредитному договору.(а.с.5-7).

Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий самий термін.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір с обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови віл зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Умовами та правилами надання банківських послуг», Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань.

Згідно п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

На підтвердження своїх заперечень та доказів того, що відповідачем не сплачувались кошти по кредитному договору, а лише списувались з іншого картрахунку, відповідачем надано виписку по картці/рахунку НОМЕР_3 за період з 01.02.2012 - 01.12.2013(а.с.65-74). Відповідно до даної виписки в вищевказаний період дійсно відбувалось автоматичне погашення кредиту.

Пунктом 1.1.2.4 Умов за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Жодної заяви ОСОБА_3, тобто власником карти до ПАТ КБ «ПриватБанк» не було подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що строк дії кредитної картки згідно кредитного договору, укладеного 17.08.2010 року, встановлений до 03/2014 відповідає нормам діючого законодавства.

Відповідно ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведенним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Доказом того, що відповідач дійсно користувався кредитною карткою, знімала кошти та погашала заборгованість є виписка - розрахунок по карті 4149…..7356(яка являється кредитною карткою), за період 11.06.2000 по 11.07.2016(а.с.114-123), відповідно до якого останнє надходження на кредитну картку було 18.04.2016 року, що також підтверджено розрахунком заборгованості(а.с.7).

Заперечень щодо правильності проведених банком арифметичних розрахунків заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надала.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами кредитування з використанням картки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду передбачено, як нарахування пені за кожний день прострочення кредиту так і нарахування штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань , більш ніж як на 30 днів.( а.с 10).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів

Таким чином вимога про стягнення з відповідача штрафів у сумі 500 грн.(фіксована частина) та 1835,71 грн.(процентна складова) не може бути задоволена.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Відповідно до ч. 1 ст.З Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 256 ЦК України протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК.

Виходячи із наведеного, на підставі вивчених наявних у справі доказів, взявши до уваги позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, що понесені позивачем підлягають частковому стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, що становить 1284,00грн.

Керуючись ст.ст.74,88,215,223 ЦПК України, ст.ст.525, 625, 629 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Красногірка, Тростянецького району Вінницької області, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", 49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 3111, МФО 305299,- заборгованість за кредитним договором б/н від 17.08.2010 року в сумі 36714грн.11коп.(тридцять шість тисяч сімсот чотирнадцять гривень 11 коп.), що складається з заборгованості за кредитом в сумі 7269,77грн(сім тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 77 коп.), 26994,34грн.(двадцять шість тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири гривні 34коп.) - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2450,00грн.(дві тисячі чотириста п'ятдесят гривень 00коп.) - заборгованості за пенею та комісією.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в сумі 1284 грн. 00 коп.(одна тисяча двісті вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя