Справа № 450/688/16-ц Провадження № 2/450/873/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Зварич С.В.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб ОСОБА_7, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася з цивільним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третіх осіб ОСОБА_7, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за № 152 від 25.02.2016 року укладений між ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за її позовом до Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, реєстраційної служби Пустомитівського району про скасування рішень Сокільницької сільської ради та визнання недійсним свідоцтва про право власності на землю, скасування запису про право власності на земельну ділянку. Предметом в даній справі є земельна ділянка площею 0,184 га за адресою: Пустомитівський район с. Сокільники, вул. Січових Стрільців 115, яка знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Зазначає, що ОСОБА_9 та ОСОБА_5 усвідомлюючи те, що відносно вказаної земельної ділянки виник спір, незаконно її відчужили, а саме 25.02.2016 року уклали договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки з ОСОБА_6, яка у свою чергу передала зазначену спірну земельну ділянку у заставу в якості забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_7 за договором позики. Зазначає, що ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_5 і таким чином дана земельна ділянка перейшла знову до попередніх власників - відповідачів по справі.

На підставі зазначеного вважає, що її права на земельну ділянку були порушені у звязку з чим просить позовні вимоги задоволити.

У судове засідання позивач та її представник ОСОБА_1 зявилися, позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві, просять такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, присутній при розгляді справі їх представник ОСОБА_2, проти заявлених вимог заперечив, вважає такі безпідставними та необґрунтованими. При цьому зазначає, що оспорюваний договір було укладено згідно вимог цивільного законодавства, підстави для визнання його недійсним відсутні.

Відповідач ОСОБА_6, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, причини неявки суд не повідомила.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Третя особа ОСОБА_7 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, причин неявки суд не повідомила.

Згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід розглядати у відсутності відповідача ОСОБА_6, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов'язки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.02.2016 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 (продавці) з однієї сторони та ОСОБА_6 (покупець) з іншої сторони було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим № 152. Згідно п. 1 та п.2 вказаного договору ОСОБА_6 придбала у власність земельну ділянку площею 0,1814 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:003:0811, розташовану в с. Сокільники, вул. Січових Стрільців 115, Пустомитівського району Львівської області, що належала продавцям на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 32216771 , виданого 14.01.2015 року ОСОБА_10, державним реєстратором Реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції Львівської області та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 36.

Судом встановлено, що 25.02.2016 року між ОСОБА_7 (позикодавець) та ОСОБА_11 (позичальник), був укладений договір позики грошових коштів, згідно якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 272186,00 грн., що згідно офіційного курсу НБУ на час укладення договору становить 10000,00 грн., а позичальник зобовязувався повернути таку ж суму грошових коштів на умовах визначених договором не пізніше 25.04.2016 року включно. В якості забезпечення виконання позичальником його зобовязань ОСОБА_6 передає в іпотеку земельну ділянку площею 0,1814 га, яка розташована за адресою: вул. Січ. Стрільців, 115 с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0811 та житловий будинок, що знаходиться за адресою вул. Січ. Стрільців, 115 с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області.

Згідно положень ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Підставою недійсності правочину у розумінні ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути предявлена тільки особами, визначеними у ЦК а саме, одією зі сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 214 ЦПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Встановлено, що Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 7 листопада 2012 року розглянув справу № 6-107 цс 12, предметом якої був спір про визнання договору недійсним за позовом особи, яка не була стороною цього договору. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого у разі, якщо позивач, не будучи стороною оспорюваного ним договору, домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом цього договору, то виходячи з правової природи спірних правовідносин між сторонами існують речово-правові відносини, і належним способом захисту в такому разі є один із способів, передбачених главою 29 ЦК України: віндикація (ст.ст. 387, 388 ЦК України) - якщо річ перебуває у володінні відповідача; визнання права власності (ст. 392 ЦК України) - якщо річ не вибула з володіння позивача, однак його право на неї не визнається відповідачем.

Положення ч. 3 ст. 215 ЦК України при вирішенні такої категорії справ підлягають застосуванню в тому разі, якщо позивач не домагається відновлення свого права на річ, яка була предметом оспорюваного ним договору, а його порушене право може бути відновлене шляхом повернення сторін договору до первісного стану в результаті визнання цього договору недійсним.

В силу вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 11 ЦПК України позивач вільний в обранні способу захисту свого цивільного права та інтересу.

Враховуючи те, що позивач не був стороною оспорюваного договору купівлі-продажу, те, що позивачем та його представниками не зазначено, яким чином право позивача буде відновлено шляхом визнання оспорюваного правочину недійсним, суд прийшов до висновку, що позивачем, шляхом заявлення вимог про визнання правочину недійсним, обрано не вірний спосіб захисту її цивільних прав. За вказаних вище обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦК України, документально підтвердженні понесені позивачем судові витрати стгненню з відповідача не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57 61, ч. 1 ст. 88, ст.ст. 209, 212- 215, 218 ЦК України, ст.ст. 15, 16, ч. 3 ст. 215 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Заходи забезпечення позову вжиті згідно ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 14.04.2016 року шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0, 1814 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована Львівська область, Пустомитівський район, с. Сокільники, вул. Січових Стрільців, 115, кадастровий № :01:003:0811, - скасувати.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

СуддяОСОБА_12