У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки і піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, прокуратура Солом'янського району м. Києва, Солом'янське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Генеральна прокуратура України, відділ кримінальної міліції у справах дітей Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, обґрунтовуючи вимоги тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 червня 2010 року було розірвано. Від шлюбу мають двох дітей доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу він з відповідачем проживали разом в орендованій ним квартирі, але згодом відповідач забрала дітей та повернулася жити до квартири НОМЕР_1, розташованої по АДРЕСА_1. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, залишає дітей на своїх батьків, які застосовують до них фізичне та психічне насильство, не забезпечує сину необхідного лікування, не водить його до дитячого садка та своєю поведінкою наражає дітей на небезпеку. Посилаючись на вказане та на те, що відповідач за своїм матеріальним станом не може забезпечити належного утримання дітей, так як не працює, не має самостійного доходу та належних умов для проживання дітей, позивач просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржувані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційної інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України та керуючись нормами СК України, постановою пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», обґрунтовано виходили із того, що відсутні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки після розірвання шлюбу із позивачем вона займається вихованням їхніх дітей, утримує їх, створила належні умови для їх життя, піклується про здоров'я дітей та їх духовний розвиток.

Також, судами попередніх інстанцій зроблено правильний висновок про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваного судового рішення першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанціїне дають підстав для висновку про те, що судами допущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки і піклування Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, прокуратура Солом'янського району м. Києва, Солом'янське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, Генеральна прокуратура України, відділ кримінальної міліції у справах дітей Солом'янського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві про позбавлення батьківських прав, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова