Справа № 240/775/16-ц
Провадження № 2/240/325/16 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області

у складі:

головуючого: - судді Попович І.А.

при секретарі: - Камак О.О.

за участі

позивача: - ОСОБА_2

представника позивача: - ОСОБА_3

представників відповідача: - ОСОБА_4. Пантєлєєва М.Г.

провівши відкрите судове засідання у залі суду смт. Олександрівка по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк" про визнання договору оренди землі недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ "Маяк" про визнання договору оренди землі недійсним укладеного 22.12.2010 року між позивачем та відповідачем, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Олександрівському районі 22.12.2010 року за №69.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем ТОВ "Маяк" у 2008 році було укладено договір оренди земельної ділянки. Відповідно до умов договору позивач надав, а відповідач в особі директора Пантєлєєва М.Г. прийняв в строкове користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення №720, яка знаходиться на території Спасько-Михайлівської сільської ради. Датою підписання договору зазначено 22.12.2010 року. Договір зареєстровано у відділі Держкамзему в Олександрівському районі 22.12.2010 року за №69. Строк дії договору визначений тероміном 10 років. Вважає, що відповідачем при укладенні договору не були враховані всі істотні умови передбачені положенням ст. 15 ЗУ "Про орендну землі", а саме - порядок внесення орендної плати (готівка/безготівкова). Також сторонами не складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), хоча у списку документів які є невід'ємною частиною договору він зазначений. У п. 2.1 договору зазначено, що нормативна грошова оцінка землі складає 56792,41 грн., однак слідом дописана вже власноруч чорнилами сума 58395,33 грн., тому не зрозуміло яка саме грошова оцінка землі і чому в договорі містяться виправлення. У п. 8.1 договору зазначено, що на орендовану земельну ділянку встановлені обмеження (обтяження), права третіх осіб, однак нижче дописано власноруч чорнилами, що "Не встановлені", тому не зрозуміло чи встановлені обмеження (обтяження) на права третіх осіб чи ні, а також постає питання чому договір містить виправлення. В договорі оренди відсутнє положення про те, що строк дії договорів оренди земельних ділянок визначений з урахуванням періоду ротації основної сівозміни, згідно з проектом землеустрою. Пунктом 6.1 договору оренди передбачено, що передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення, що суперечить законодавству яке діяло на час укладання договору оренди землі.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення, відповідно до яких 22.12.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки зареєстрований у відділі Держкомзему в Олександрівському районі 22.12.2010 року за № 69, який пройшов обов'язкову державну реєстрацію 22.12.2010 року. Дописки у п. 2.1, 8.1, були зроблені на момент укладання договору та були узгоджені сторонами щодо змісту цих дописок. Межі земельної ділянки у натурі (на місцевості) були вже встановлені до отримання позивачем державного акту на право приватної власності на землю та з відомостей що містяться в плані (схемі) меж земельної ділянки, державному акті та викопіюваному із чергового кадастрового плану, зрозуміло яка саме земельна ділянка була передана в користування відповідачу та її розташування в натурі (на місцевості) з зображенням зовнішніх меж. Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ "Про оренду землі" вважає, що відсутність проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь, не є підставою для визнання договору оренди землі недійсним.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надавши пояснення відповідні викладеному в позовній заяві. При цьому зазначив, що вважає договір укладений у 2008 році, будь-яких претензій до відповідача, як орендаря, щодо орендної плати не має. Вважає, що договір не відповідає вимогам закону, але чим він порушує його права, як власника земельної ділянки та орендодавця, не знає.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Вважає, що спірний договір не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним.

Представники відповідача в судовому засіданні надали пояснення про те, що спірний договір був укладений у дату, зазначену у договорі та належним чином пройшов державну реєстрацію. Виправлення у договорі були здійснені при укладенні договору і не порушують права орендодавця. Відповідач належним чином виконує вимоги договору, стосовно умов використання земельної ділянки та виплати орендної плати.

Суд, у судовому засіданні встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно ст.. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За вимогами ст.. 761 ЦК України, право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Законом України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у

володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст.13).

Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі (ст. 17 в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин).

Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором (ст.. 31).

У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки (ст. 34) Спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку (ст.35).

За вимогами ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до вимог ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У судовому засіданні встановлено, що позивач відповідно до державного акту НОМЕР_1 від 03 вересня 2002 року, є власником земельної ділянки площею 4,933 га. яка розташована на території Спасько-Михайлівської сільської ради . (а.с.13), яка на 2015 рік має нормативну грошову оцінку в розмірі 184713,55 грн. (а.с.24).

22.12.2010 року між сторонами був укладений договір оренди землі №607 строком на 10 років. Орендар приймає в оренду земельну ділянку загальною площею 4,933 га. ріллі (п.2.1), нормативна грошова оцінка 56792,41 грн., 2.551х2.623=58395.33 грн.(дописано чорнилами). Земельна ділянка була передана в оренду для вдення товарного сільськогосподарського виробництва (п.5.1) з цільовим призначенням: товарне сільськогосподарське виробництво (п.5.2). Умови і строки передачі земельної ділянки в оренду: передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення (п.6.1). Обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки: на орендовані земельні ділянки встановленні обмеження (обтяження), права третіх осіб (п.8.1), не встановлені (п.8.1 дописаний чорнилами). Пунктом 12.3 договору передбачена можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених договором, неможливості використання земельної ділянки внаслідок причин незалежних від сторін, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с.10-12).

Орендована земельна ділянка площею 4,933 га. в тому числі ріллі 4,933 га. була передана орендодавцем орендарю 22.12.2010 року за Актом приймання-передачі земельної ділянки в оренду (а.с.14).

Договір оренди укладений між сторонами 22.10.2010 року був зареєстрований в Олександрівському районному відділі Донецької регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" 22.12.2010 року за № 69 (а.с.12).

Суд на підставі ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст.. 57 ЦПК).

Письмовими доказами, відповідно до ст.. 64 ЦПК України, є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Статтею 58 ЦПК Українипередбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Вислухавши позивача, його представника, представників відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ "Маяк" про визнання договору оренди землі недійсним укладеного 22.12.2010 року між позивачем та відповідачем, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Олександрівському районі 22.12.2010 року за № 69, задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Як з'ясовано судом у судовому засіданні сторони за взаємною згодою 22.12.2010 року уклали договір в строк до 22.12.2020 року, засвідчений їхніми підписами, скріплений печаткою та належним чином зареєстрований 22.12.2010 року.

22.12.2010 року позивач за актом приймання-передачі земельної ділянки, передав належну йому земельну ділянку ТОВ «Маяк», який в свою чергу виконує всі умови договору оренди земельної ділянки.

З огляду на викладене, зазначені в позові підстави для визнання договору оренди недійсним, про те, що договір було укладено у 2008 році - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

При цьому суд відхиляє посилання позивача та його представника на ті обставини, що договір має дописки, як на підставу визнання договору недійсним, оскільки зазначені дописки у договорі були наявні при його укладені і не порушують права позивача, як орендодавця земельної ділянки.

Посилання позивача на невідповідність п. 6.1 договору вимогам ст. 52 Закону України «Про землеустрій», щодо укладення договору без розроблення проекту землеустрою, суд відхиляє, оскільки вимоги ч. 4 ст. 22 ЗК України щодо використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель, за вимогами п. 18 розділу Х ЗК України, - на період до 1 січня 2015 року поширювалися лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів. На час розгляду судом справи, частина 4 ст. 22 ЗК України була виключена за підставі Закону № 191-VIII від 12.02.2015 року.

Позивач у судовому засіданні не надав суду доказів на підтвердження наявності підстав для визнання спірного договору недійсним, передбачених ст. 215 ЦК України, та не довів, що в момент вчинення спірного договору були недодержані вимоги, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

На підставі зазначеного, ст..638, 761, 792 ЦК України, ЗК України, Закону України «Про оренду землі», та керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60, 64, 209, 212 - 214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маяк" про визнання недійсним договору оренди землі укладеного 22 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маяк", який зареєстрований у відділі Держкомзему в Олександрівському районі 22.12.2010 року за № 69, - відмовити.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 30 листопада 2016 року.

Повний текст рішення складений 05.12.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Донецької області через Олександрівський районний суд.

Суддя Олександрівського

районного суду Попович І.А.