Ухвала

іменем україни

26 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» про стягнення грошової допомоги та моральної шкоди, за касаційною скаргою державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 01 липня 1994 року по 08 вересня 2011 року працювала на науковій посаді у державному підприємстві «Український науково-дослідний навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (далі - ДП «УкрНДНЦ»). З 20 червня 2005 року позивач отримувала пенсію за віком, а з 12 вересня 2011 року їй призначено пенсію відповідно до Закону України «Про наукову-технічну дальність». Наказом від 11 березня 2014 року її звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на наукову пенсію. При звільненні позивачка звернулася до відповідача з вимогою про виплату, передбаченої Законом України «Про наукову-технічну дальність», грошової допомоги у розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат. Однак відповідач відмов у виплаті вказаної допомоги.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просила стягнути з ДП «УкрНДНЦ» на її користь грошову допомогу у розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат у розмірі 20 100 грн., 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 3 000 грн. за надання правової допомоги.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «УкрНДНЦ» на користь ОСОБА_4 грошову допомогу у розмірі шести місячних посадових окладів, моральну шкоду у розмірі 1 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ДП «УкрНДНЦ», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням нормпроцесуального права, просить скасувати вказані судові рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_5 з 03 листопада 2003 року по 08 вересня 2011 року працювала у ДП «УкрНДНЦ» на постійній основі на посаді провідного інженера інституту стандартизації, а з 09 вересня 2011 року була переведена на роботу на умовах контракту № 49.

З 12 вересня 2011 року ОСОБА_5 призначено пенсію відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

Наказом ДП «УкрНДНЦ» від 11 березня 2014 року позивачка звільнено з посади провідного інженера науково-дослідного сектора стандартизації у сфері інформаційних технологій за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, на підставі її заяви про звільнення, за власним бажанням у зв'язку з виходом на наукову пенсію згідно із Законом України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

За змістом ст. 24 Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової роботи, пенсії на рівні, що забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів. Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років. При виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника, відповідно до цього Закону, науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога у розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків − 12,5 року; для жінок − 10 років.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_4 при переході на наукову пенсію 12 вересня 2011 року мала право на отримання грошової допомоги у розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат у відповідності до ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а ДП «УкрНДНЦ» не надало доказів на підтвердження виплати зазначеної допомоги, тому позивач має право на стягнення з відповідача зазначеної грошової допомоги.

Згідно частинами 1, 2 ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Разом з тим, посилання в касаційної скарзі на лист Профспілки працівників освіти і науки України від 22 грудня 2014 року № 02-05/590, в якому зазначено, що особи які працюють на посадах наукових працівників за строковим трудовим договором, що укладений після досягнення пенсійного віку, допомога не виплачується, не заслуговує на увагу, оскільки у відповідності до вимог чинного законодавства України, лист Профспілок працівників освіти і науки України не відноситься до нормативно-правових актів у відповідності до яких суд вирішує спори.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова