ухвала

іменем україни

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дьоміної О.О., Демяносова М.В., Леванчука А.О., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації - Приходька Володимира Олександровича до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційними скаргами ОСОБА_7 та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» Приходька Володимира Олександровича на рішення Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» (далі - ПАТ «Банк «Демарк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації - Приходька В.О. звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що 15 січня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Демарк» (далі - ВАТ «Банк «Демарк»), правонаступником якого є ПАТ «Банк «Демарк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 05-255, згідно з яким банком було надано кредит у розмірі 20 000,00 доларів США, зі сплатою 16 % річних, з кінцевим строком повернення 14 січня 2010 року, для придбання автомобіля.

ОСОБА_7 умови договору було виконано частково, а саме: за основним боргом сплачено 13 707,34 доларів США, відсотки, нараховані за період з 15 січня 2008 року по 30 листопада 2010 року, сплачені в сумі 6 047,11 доларів США, щомісячна комісія нарахована за період з 05 січня 2008 року по 29 лютого 2012 року, сплачена повністю в сумі 25 295 грн, у зв'язку з чим станом на 14 серпня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 11 834,71 дол. США, що складається: 6 292,66 доларів США - заборгованість за кредитом; 5 542,05 доларів США - заборгованість за відсотками.

Крім того, на порушення п. 3.5.2 кредитного договору, яким передбачено, що позичальник щомісячно сплачує комісію за користування кредитом у розмірі 505 грн, утворилася заборгованість у розмірі 20 705 грн.

Вказані суми просив позивач стягнути з ОСОБА_7

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Приходько В.О. до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року скасовано.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» суму заборгованості за кредитним договором № 05-255 від 15 січня 2008 року у розмірі 6 299,66 доларів США.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк «Демарк» Приходько В.О. просить скасувати рішення апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню частково на таких підставах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «Банк «Демарк» на момент звернення до суду пропустив строк позовної давності. При цьому суд виходив із того, що відповідно до п. 3.1. кредитного договору від 15 січня 2008 року, укладеного між сторонами, кінцевим строком повернення кредиту є 14 січня 2010 року, тому останнім днем строку на подання позову для позивача була дата 15 січня 2013 року, у той час, як з позовною заявою банк звернувся до суду 26 серпня 2015 року.

Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги частково, апеляційний суд виходив з того, що факт сплати боржником 28 березня 2013 року заборгованості за кредитним договором, після закінчення кінцевого строку виконання взятих на себе зобов'язань - 14 січня 2010 року, слід вважати, що відбулося переривання позовної давності, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 6 292,66 дол. США підлягають задоволенню.

Позивач на виконання вимог ст. 60 ЦПК України, не довів обґрунтованості інших позовних вимог, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості за відсотками, період їх нарахування.

Колегія суддів апеляційного суду погодилася з висновком суду першої інстанції про застосування строку позовної давності щодо стягнення суми у розмірі 20 705 грн - заборгованості за щомісячною комісією, оскільки з розрахунку заборгованості зі сплати щомісячної комісії, останній платіж у розмірі 550 грн був проведений 29 лютого 2012 року.

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 15 січня 2008 року між ВАТ «Банк «Демарк» та відповідачем ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 05-255, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 20 000,00 доларів США, зі сплатою 16 % річних, з кінцевим строком повернення 14 січня 2010 року.

Позивачем зобов'язання за кредитним договором були виконані та надано відповідачу кредитні кошти. Однак, відповідачем на порушення вимог даного кредитного договору в період часу з 2008 по 2010 рік частково виконані умови договору, та в 2010 році припинено виконання умов кредитного договору від 15 січня 2008 року № 05-255.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 ОСОБА_7 після укладення шлюбу 04 жовтня 2015 року змінила прізвище на ОСОБА_7.

Станом на 14 серпня 2015 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 11 834,71 доларів США та за порушення вимог п. 3.5.2 кредитного договору, яким передбачено, що позичальник щомісячно повинен сплачувати банку за користування кредитом комісію в розмірі 505 грн, утворилась заборгованість в розмірі 20 705 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Визначення поняття «зобов'язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 цієї статті за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Разом із тим, за змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі № 6-1188цс16.

Однак, апеляційний суд на порушення наведених норм прав та вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України належним чином не встановив усі обставини справи, не врахував того, що останній платіж на погашення кредиту ОСОБА_7 здійснила 29 грудня 2012 року, на погашення відсотків за кредитним договором - 29 серпня 2011 року, за комісією - 31 січня 2013 року та дійшов передчасного висновку про пропуск строку за комісією. Крім того, колегія суддів апеляційного суду дійшла помилкового висновку про відсутність доказів на підтвердження нарахування та сплати відсотків за договором, оскільки в матеріалах справи є розрахунок заборгованості та рух коштів за рахунком відповідача, яким не надано належної оцінки.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у частині первісного позову, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» Приходька Володимира Олександровича задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 04 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.М. Ситнік