Справа № 459/3684/15 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/3240/16 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца&nbsp; Ю.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Крайник Н.П.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представник ПАТ«Просто-страхування» Зікеєвої У.В. та представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16 березня 2016 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2015 року позивач звернувся в суд з даним позовом, зазначивши, що 25.12.2013 року між позивачем та власником наземного транспортного засобу, автомобіля «ToyotaCorolla» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АІ/6114220), згідно якого було застраховано цей автомобіль.

28.07.2014 року на автодорозі Київ-Чоп відбулася ДТП учасниками якого були автомобіль «ToyotaPrius» д.н.з. НОМЕР_3, належний автотранспортному підприємству підпорядкованому УМВСУ у Житомирській області, яким керував ОСОБА_6, та забезпечений транспортний засіб, автомобіль «ToyotaCorolla» д.н.з. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 Відповідно до постанови Червоноградського міського суду Львівської області від 04.02.2015 року ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні вказаної ДТП. У зв'язку з вказаним страховим випадком Приватним акціонерним товариством (далі ПАТ) «Просто-страхування»12.03.2015 року було виплачено батальйону патрульної служби (далі БПС) УМВС у Житомирській області страхове відшкодування в розмірі 39 276,95 грн. Так як відповідач ОСОБА_3 не повідомив страховика про вчинене ДТП, позивач просить стягнути з нього в порядку регресу витрати страхової компанії по виплаті страхового відшкодування в розмірі 39 276,95 грн. та судовий збір по справі.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16 березня 2016 рокув задоволенні цього позову ПАТ «Просто-страхування» до ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач ПАТ «Просто-страхування». В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», відповідно до п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 якого водій забезпеченого транспортного засобу повинен був невідкладно, не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, подати страховику письмове повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку. Відповідачем вказаного зроблено не було, у зв'язку з чим страховик набув права регресу до страхувальника.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не застосував до спірних правовідносин загальні положення про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях.

Крім того, приймаючи позицію Верховного Суду України, яка викладена в його постанові від 16 вересня 2015 року, районним судом було позбавлено страховика права на відповідне стягнення, що передбачено ст.38 ЗУ «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів». Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 110-112).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Зікеєвої У.В. на обґрунтування апеляційної скарги, представникаОСОБА_4 в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення цієї скарги.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ПАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_5 25.12.2013 року уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який оформили полісом №АІ/6114220 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ToyotaCorolla» реєстраційний номер НОМЕР_2 перед третіми особами (а.с.4).

Судом безспірно встановлено також, що 28.08.2014 року на автодорозі Київ-Чоп відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль марки «ToyotaPrius» реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить Автотранспортному підприємству підпорядкованому УМВС України в Житомирській області, яким керував ОСОБА_6 та забезпечений транспортний засіб «ToyotaCorolla» реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував водій ОСОБА_3 Як вбачається з відомостей № 9429091 про дорожньо-транспортну пригоду, дорожньо-транспортна пригода 28.08.2014 року на автодорозі М-06 Київ-Чоп сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, а саме: ним було перевищено безпечну швидкість, а в діях ОСОБА_3 встановлено склад адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України, що підтверджується постановою Червоноградського міського суду від 04 лютого 2015 року (а.с.19, 83).

В той же день ОСОБА_3 по телефону повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду, що стверджується витягом з інтернет-повідомлень про події ПАТ «Просто-страхування» (претензія (101119), наданим суду ПАТ «Просто-страхування» (а.с.94).

Як вбачається з копії полісу № АІ/6114220 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_5 25.12.2013 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого по даному полісу становить 100 000 грн. за шкоду заподіяну життю і здоров'ю, та 50 000 грн. - за шкоду заподіяну майну.

Згідно звіту "Про оцінку автомобіля «ToyotaPrius», держномер НОМЕР_3" за №277 від 16.09.2014р., здійсненого на замовлення ПАТ «Просто-страхування», матеріальний збиток, завданий власникові цього транспортного засобу в результаті його пошкодження при ДТП складає 47 132,34 грн. (а.с.29).

12 березня 2015 року ПАТ «Просто-страхування» за зверненням БПС підпорядкованого УМВС України в Житомирській області про виплату страхового відшкодування, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі заподіяного БПС матеріального збитку внаслідок пошкодження в ДТП автомобіля марки «ToyotaPrius», реєстраційний номер НОМЕР_3, в розмірі 39 276,95 грн.(а.с.47,48,49).

Оскільки ОСОБА_3 письмово не повідомив ПАТ «Просто-страхування» про вказаний страховий випадок, страхова компанія звернулась з регресним позовом до відповідача ОСОБА_3 в порядку ст.38.1.1 п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про стягнення виплаченого страхового відшкодування з ОСОБА_3.

Згідно положень підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього ж Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст.33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Однак, ця обставина, сама по собі не може бути підставою для відмови у позові страховика, на що звертає увагу в своїх правових висновках Верховний Суд України в постанові №6-1цс14, про відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

В той же час, сам факт неповідомлення страховика про ДТП відповідно до вимог підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 та підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є безумовною та обов'язковою підставою щодо задоволення такого позову.

Згідно правового висновку Верховного Суду України в постанові №6-284цс15, такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції у даній справі, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач ОСОБА_3, як особа, винна в ДТП, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та не заперечує обставин цієї події внаслідок своїх винних дій; відповідач фактично повідомив страхову компанію про страховий випадок в день його настання, що позивач визнає, як визнає і факт настання страхового випадку, добровільно сплативши страхове відшкодування в межах передбаченого ліміту та за наявності звіту "Про оцінку автомобіля «ToyotaPrius», держномер НОМЕР_3" за №277 від 16.09.2014р., здійсненого на замовлення самої страхової компанії, розмір страхового відшкодування не перевищив матеріального збитку, заподіяного власникові транспортного засобу та ліміту відшкодування.

Таким чином, ПАТ «Просто-страхування» не була позбавлена реальної можливості перевірити обставини ДТП та фактично не заперечує обґрунтованості здійсненого страхового відшкодування, а тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика у письмовому вигляді про настання страхового випадку не є підставою для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача виплаченої суми.

Регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків, на що звертає увагу Верховний Суд України в своїх правових висновках в постанові №6-284цс15 від 16.09.2015 р.

Однак позивачем не доведено того факту, що саме внаслідок письмового неповідмолення ОСОБА_3 страховика, ПАТ «Просто-страхування», про вказаний страховий випадок, ця страхова компанія зазнала негативних наслідків та їй заподіяно майнових збитків.

Виплачена страховою компанією ПАТ «Просто-страхування» сума страхового відшкодування БПС підпорядкованого УМВС України в Житомирській області за умовами полісу № АІ/6114220 не може бути визнана сумою збитку, яка заподіяна страховій компанії.

Відтак, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції з врахуванням положень ч.1 ст.303 в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 16 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Крайник Н.П.