У Х В А Л А

09 березня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіВІНГАЛЬ В.М.
суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2
при секретарі:ОСОБА_3
за участю:ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2016 року про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини.

Не погоджуючись з ухвалою ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу судді та повернути позовну заяву позивачеві.

Апелянт зазначає, що в даному спорі основним предметом судового розгляду є визначення місця проживання дитини і вирішення цієї позовної вимоги дає змогу вирішити питання щодо того, з кого необхідно стягувати аліменти, тому за загальним правилом підсудності визначеним ст. 109 ЦПК України даний спір повинен розглядатися Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суддя першої інстанції, в порушення вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, відкрив провадження у справі, хоча повинен був повернути дану позовну заяву позивачеві.

Апелянт зазначає, що суддею не враховано тієї обставини, що в жовтні 2015 року ОСОБА_4 зверталась до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини і на час постановлення судом даної ухвали вже було відкрито касаційне провадження по аналогічній справі, тим самим суд першої інстанції в порушення вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України відкрив провадження у справі.

В запереченнях на апеляційну скаргу, яке надійшло від позивача по справі та його представника, позивачка просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова залишити без змін.

В судове засідання відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання не зявився, натомість надіслав клопотання про слухання справи в режимі відеоконференції, в задоволенні якого колегією суддів від 09.03.2016 року було відмовлено.

Вислухавши суддю-доповідача, заперечення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя виходив з того, що при предявленні позову дотримано вимоги ст.ст. 119, 120 ЦПК України, позовна заява підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає матеріалам справи і вимогам закону, який регулює спірні правовідносини.

Згідно з п.3 ст.122 ЦПК підставою для відмови відкриття провадження у справі є обставина коли у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а відповідно до п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України заява повертається заявникові, якщо справа не підсудна цьому суду.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ОСОБА_4 просила визначити місце проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: м. Чернігів вул. Савчука, 11/88, разом з матірю ОСОБА_4 та стягнути з ОСОБА_6, аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини у віці до 6 років, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до ч. 14 ст. 110 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленою статтею 114 цього кодексу. В залежності від характеру матеріальних правовідносин та предмету спору, особистих обставин (стан здоровя, малолітні діти тощо) позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути таку справу, а тому в даному випадку не можуть застосовуватися правила загальної підсудності за ст. 109 ЦПК України.

До того ж, стягнення аліментів на неповнолітню дитину залежить від визначення місяця проживання дитини, яка на час звернення ОСОБА_8 з позовом проживала разом з позивачкою.

Не можуть заслуговувати на увагу також посилання ОСОБА_6 на ч. 3 ст. 122 ЦПК України, оскільки апелянтом не доведено розгляд тотожної справи про той самий предмет і з тих самих підстав, так як провадження за позовом про визначення місця проживання дитини не було відкрито, крім того, ухвалою судді ВССУ від 16.02.2016 року позивачці було повернуто її касаційну скаргу на ухвалу судді Деснянського районного суду від 10.11.2015 року.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства, ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: