У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2016 року місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачук О.А., розглянувши матеріали скарги Луп»як ОСОБА_1 до головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції на постанову про накладення штрафу від 11.01.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Луп»як М.І. звернувся до суду із скаргою на постанову головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 від 11.01.2016 року про накладення штрафу в розмірі 1700 грн.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного.

Відповідно до ст.ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається зі змісту скарги, предметом оскарження є рішення державного виконавця про накладення стягнення у вигляді штрафу за невиконання виконавчого листа, виданого Ужгородським міськрайонним судом.

Згідно роз"яснень, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ які містяться в п.7 постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій. За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за скаргою Луп»як ОСОБА_1 до головного державного виконавця МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції на постанову про накладення штрафу від 11.01.2016 року відмовити.

Розяснити, що для вирішення спору позивач має право звернутись з позовом в порядку КАС України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3