Дата документу 26.05.2016
Справа N 320/717/16-ц (2/320/1203/16)
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«24» травня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:
головуючого: судді Кучеренко В.В.
при секретарі: Прозоровій Т.О.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про усунення перешкод шляхом зняття з реєстрації
Позивач уточнюючи позовні вимоги просить усунути перешкоди у користуванні належним їй майном, 41/100 частини житлового будинку № 11 по вул. Червоноармійській у м. Мелітополі, шляхом зняття з реєстрації наступних осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 а також стягнути з відповідачів понесені судові витрати, зазначивши, що їй на праві приватної власності належить 41/100 часток будинку № 11 по вул. Червоноармійській у м. Мелітополі. Співвласником зазначеного будинку являється відповідач ОСОБА_3 В натурі частки будинку співвласників не виділені. В супереч вимогам діючого законодавства відповідач ОСОБА_3 здійснив реєстрацію місця проживання сторонніх йому та позивачу осіб у будинку, що є їх спільною власністю. Так без згоди позивача були зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 Позивач зверталася до керівника Мелітопольського МВ УДМС з заявою про незгоду з реєстрацією місця мешкання невідомих їй осіб, але належного реагування на її заяву не відбулося. На даний час позивачка як власниця частки будинку постійно отримує погрози від осіб зареєстрованих в будинку а саме від відповідача ОСОБА_4 про те, що буде позбавлена права власності на будинок і він має право на проживання у будинку де йому захочеться, навіть у її половині. Оскільки в натурі частки співвласників будинку не виділені та між позивачкою та відповідачем ОСОБА_3 та його батьком ОСОБА_8 тривають інші судові тяжби то позивачка сприймає погрози як цілком реальні та можливі. відповідачі по справі ніколи в будинок не всилялись, особисті речі не перевозили, жодних договорів стосовно надання їм права проживання з позивачкою не укладалось. Крім того у відповідності до кількості осіб зареєстрованих у будинку стягуються й різні комунальні платежі і в результаті неправомірних дій співвласника позивачка має нести додаткові витрати. Реєстрація сторонніх осіб у належному позивачу будинку позбавляє її можливості повноправно здійснювати свої права як власника, на власний розсуд володіти, користуватися належним їй майном, придбаним для вільного використання та проживання в ньому, створює перешкоди в отриманні житлових соціальних пільг, оскільки в їх розрахунку визначається кількість осіб що зареєстровані в будинку.
Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Суду пояснила, що відповідач ОСОБА_3 незаконно зареєстрував, у належному їй будинку, сторонніх осіб. Зареєстровані особи жодного дня не проживали у її будинку. Просить задовольнити позов в повному обсязі.
Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 як співвласник незаконно зареєстрував у вказаному будинку відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_2, що вселиться у належну їй квартиру. Відповідач ОСОБА_10 була зареєстрована у вказаному будинку коли на нього був накладений арешт.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини неявки, про місце, час та дату судового засідання були повідомлені належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за їх відсутності від них не надходило, тому суд визнає неявку відповідачів неповажною, та вважає можливим заочно розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вислухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступними підставами.
Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Як вбачається з вимог ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
З вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно копії технічного паспорта на житловий будинок, ОСОБА_2 є власником 41/100 частки житлового будинку по вул. Червоноармійська № 11 в м. Мелітополі /а.с.4-6/.
Згідно довідки голови квартального комітету № 88 наданої ОСОБА_2, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 за адресою м. Мелітополь, вул. Червоноармійська, 11 не проживають /а.с.7/.
Відповідно довідки Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 було повідомлено, що реєстрація ОСОБА_10 була здійснена зі згоди власника ОСОБА_3 /а.с.8/.
Згідно довідки голови квартального комітету № 88 від 01.04.2016 року, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за адресою м. Мелітополь, вул. Червоноармійська, 11 не проживають /а.с. 85-88/.
Згідно довідки голови квартального комітету № 88 від 11.05.2016 року ОСОБА_2 дійсно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9 ОСОБА_8 та ОСОБА_11 дійсно не проживають за вказаною адресою і ніколи не проживали /а.с.110/.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
У позовній заяві позивач ОСОБА_2 просить усунути перешкоди у користуванні належним їй майном 41/100 частин житлового будинку № 11 по вул. Червоноармійській у м. Мелітополі шляхом зняття відповідачів з реєстрації.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України у справі № 6/57 від 16.01.2012 року.
Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а тому в задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про усунення перешкод шляхом зняття з реєстрації слід повністю відмовити.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" ст.ст. 15, 57, 59, 84, 107, 208, 212-215 ЦПК України,
В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про усунення перешкод шляхом зняття з реєстрації повністю відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В.В.Кучеренко