АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/3667/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Цимбал І.К.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

за участю представника заявника ОСОБА_1

заінтересованих осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником за довіреністю ОСОБА_1, на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 28 грудня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_5 про виправлення помилки у виконавчому листі та поновлення пропущеного строку для пред»явлення його до виконання, виданого за рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 26 лютого 2009 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - Головне управління юстиції у м.Києві, Дарницька районна в м.Києві державна адміністрація про визнання договору недійсним, виселення, зобов»язаня повернути кошти, -

встановила:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою, у який просив поновити строк для пред»явлення виконавчого листа №2-1786/09, виданого 26 жовтня 2010 року Дарницьким районним судом м.Києва про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення; виправити допущену у виконавчому листі помилку щодо адреси стягувача, зазначивши: АДРЕСА_2, замість: АДРЕСА_3

Заяву обґрунтовує тим, що 02 липня 2012 року виконавчий лист пред»явлено до виконання до ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, 06 та 09 липня 2012 року відкриті виконавчі провадження.

В травні 2015 року представнику стягувача стало відомо, що боржники подали до суду скаргу на дії державного виконавця та ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 08 квітня 2013 року скаргу задоволено, постанови про відкриття виконавчих проваджень скасовані. На підставі цієї ухвали державним виконавцем 11 червня 2013 року винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень. Не погодившись із зазначеною ухвалою, стягувач оскаржив її в апеляційному порядку, проте у відкритті апеляційного провадження було відмовлено.

Представник стягувача зазначає, що сам стягувач є інвалідом І групи, у виконавчому листі його адресою фактично було зазначено адресу госпіталю ГУ МВС України в м.Києві, у якому він проходив лікування з 1998 року по 2004 рік. Будь-яких постанов про завершення (закінчення) виконавчого провадження ані стягувач, ані його представник не отримували.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 28 грудня 2015 року у задоволенні заяви про виправлення помилки у виконавчому листі та поновлення пропущеного строку для пред»явлення його до виконання відмовлено.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами заяви та посилається на необґрунтованість висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник заявника доводи апеляційної скарги підтримав, просив скаргу задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено обставин поважності пропуску строків на пред»явлення виконавого листа до виконання, а також відсутні підстави для виправлення у виконавчому листі помилки.

Проте, повністю погодитися з такими висновками колегія суддів не може, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що 26 лютого 2009 року Дарницьким районним судом м.Києва ухвалено рішення у цій справі, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 та вирішено:

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 26 липня 2002 року між ОСОБА_6, яка діяла від свого імені, від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_9 та від імені свого підопічного ОСОБА_5 та ОСОБА_2 і ОСОБА_10 - визнати недійсним , сторони повернути в первісний стан.

Визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках кожному.

Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 47621,31 грн.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є малолітніми, 2007 та 2008 року народження відповідно, їхньою матір»ю є ОСОБА_3

Рішення оскаржувалось в апеляційному та касаційному порядку і було залишено без змін та набрало законної сили 16 червня 2009 року (дата постановлення ухвали суду апеляційної інстанції).

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 08 квітня 2013 року за наслідками розгляду скарги боржників визнано неправомірними дії державного виконавця щодо несвоєчасного направлення боржникам копій постанов про відкриття виконавчих проваджень, скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження №33276283 від 06 липня 2012 року щодо виселення малолітнього ОСОБА_8; №33276369 від 06 липня 2012 року щодо виселення ОСОБА_3; №33276171 від 09 липня 2012 року щодо виселення ОСОБА_2; №33276514 від 09 липня 2012 року щодо виселення малолітньої ОСОБА_7.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 02 жовтня 2015 року відмовлено стягувачу у відкритті апеляційного провадження по оскарженню ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 08 квітня 2013 року.

На підставі ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 08 квітня 2013 року державним виконавцем 11 червня 2013 року постановлено про закінчення виконавчих проваджень.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 02 жовтня 2015 року відмовлено стягувачу у відкритті апеляційного провадження по оскарженню ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 08 квітня 2013 року.

Підставами для скасування постанов про відкриття виконавчих проваджень судом визнано подання стягувачем виконавчих документів до виконання з пропуском установлених строків. Так, під час розгляду скарги, судом першої інстанції установлено, що у виконавчому листі невірно зазначено дату набрання рішенням суду законної сили та з приводу цього вносились виправлення на підставі ухвали суду.

Обов»язок оформлення виконавчого листа покладається на суд (апарат суду), який розглянув справу (п.16.6 Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №68 від 27 червня 2006 року, що була чинною на момент оформлення виконавчого листа).

В матеріалах справи наявна копія виконавчого листа, в якому зазначено дату набрання рішенням законної сили «07 березня 2010 року». Виконавчий лист пред»явлений до виконання 02 липня 2012 року. Фактично ж рішення набрало законної сили 16 червня 2009 року (дата постановлення ухвали суду апеляційної інстанції).

Таким чином, пред»являючи виконавчий лист до виконання 02 липня 2012 року, заявник керувався даними, зазначеними у виконавчому листі судом при його оформленні.

Проте, з тексту ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 08 квітня 2013 року убачається, що ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 09 жовтня 2012 року виправлено помилку у виконавчому листі №2/1786/09, виданого 26 жовтня 2010 року, а саме вказано, що рішення набрало законної сили не з 07 березня 2012 року, а з 16 вересня 2009 року.

При розгляді цієї справи суд першої інстанції не звернув уваги на наявність розбіжностей у датах, вказаних у копії виконавчого листа та в тексті ухвали суду від 08 квітня 2013 року, та не долучив до матеріалів справи належним чином завірену копію ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 09 жовтня2012 року, що позбавляє Апеляційний суд м.Києва з»ясувати зміст внесених виправлень у виконавчий лист.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов»язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов»язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ст.14 ЦПК України).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Відповідно до ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Метою вказаної вище статті є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, так і від чинників, що не пов»язані з людським фактором.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на дату ухвалення рішення, строк пред»явлення виконавчих листів для виконання рішень судів - три роки з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Вирішуючи заяву, суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи та передчасно дійшов висновку про відмову в її задоволенні. При цьому, в мотивувальній частині ухвали суду не зазначено мотивів, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання, а посилання лише на факт реалізації такого права не свідчить про відсутність поважних причин, які давали б підстави для задоволення заяви стягувача.

Натомість, з матеріалів справи убачається, що пред»явивши виконавчий лист до виконання, стягувач неодноразово (20 листопада 2013 року, 10 травня 2014 року, 25 листопада 2014 року, 17 лютого 2015 року, 25 березня 2015 року) звертався із скаргами на дії/бездіяльність органів державної виконавчої служби, що свідчить про заінтересованість в питанні виконання судового рішення.

Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 08 квітня 2013 року, якою скасовано постанови про відкриття виконавчого провадження, убачається, що при розгляді скарги боржників в якості заінтересованої особи стягувач залучений не був. В матеріалах виконавчого провадження також відсутні відомості про отримання стягувачем копії постанови про закінчення виконавчих проваджень від 11 червня 2013 року на підставі зазначеної ухвали суду.

Зазначене в сукупності підтверджує доводи заявника щодо його необізнаності про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження.

Таким обставинам з урахуванням помилки у самому виконавчому листі щодо дати набуття рішенням законної сили суд першої інстанції оцінки не дав.

Окрім того, згідно ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 08 квітня 2013 року прийнято судове рішення про скасування чотирьох постанов про відкриття виконавчих проваджень щодо кожного з боржників, а саме: про відкриття виконавчого провадження №33276283 від 06 липня 2012 року щодо виселення малолітнього ОСОБА_8; №33276369 від 06 липня 2012 року щодо виселення ОСОБА_3; №33276171 від 09 липня 2012 року щодо виселення ОСОБА_2; №33276514 від 09 липня 2012 року щодо виселення малолітньої ОСОБА_7.

Вирішуючи справу, судом першої інстанції витребувано копії трьох виконавчих проваджень, а саме №33276171, №33276369, №33276514.

На запит суду державних виконавцем надано копії матеріалах, в яких, зокрема містяться копії заяв стягувача про прийняття до виконання:

- 02 липня 2012 року виконавчого листа про виселення ОСОБА_7;

- 02 липня 2012 року виконавчого листа про виселення ОСОБА_8;

Окрім того, матеріали містять копії постанов про відкриття виконавчих проваджень:

- 06 липня 2012 року ВП №33276369 боржник ОСОБА_3;

- 09 липня 2012 року ВП №33276171 боржник ОСОБА_2;

Також, матеріали містять копії постанов про закінчення виконавчого провадження:

- 11 червня 2013 року ВП №33276369 боржник ОСОБА_3;

- 11 червня 2013 року ВП №33276171 боржник ОСОБА_2.

При цьому, заявником при зверненні до суду із заявою про поновлення строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання надано копію постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №33276283 щодо боржника ОСОБА_8.

Тобто, за наявності чотирьох виконавчих проваджень стосовно кожного з боржників, судом першої інстанції при вирішенні справи витребувано матеріали трьох виконавчих проваджень, проте державним виконавцем фактично направлено матеріали двох, які є не в повному обсязі.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та ухвалив судове рішення без повного і всебічного з»ясування обставин справи.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про повернення виконавчого листа стягувачу після вирішення питання про закінчення виконавчого провадження. Проте, в матеріалах справи наявна копія виконавчого листа з відміткою про закінчення виконавчого провадження 11 вересня 2013 року, однак постанови державного виконавця, винесені у цю дату, відсутні.

Окрім того, за змістом частини 2 ст.371 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання розглядаються в судовому засідання з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи убачається, що відповідачами по цій справі є ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3. Проте, суд першої інстанції в порушення вимог ч.2 ст.371 ЦПК України розглянув справу без повідомлення ОСОБА_6, яка є стороною у справі, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 311, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, подану представником за довіреністю ОСОБА_1, задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 28 грудня 2015 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов