Справа № 639/4336/15-ц
Провадження № 2/639/96/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі - Слюсаревої О.В., Богоявленської І.М., Луценко С.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, треті особи: ТОВ Торговий дім «Українське хутро», КП "Жилкомсервіс", дільниця № 42 КП "Жилкомсервіс" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої залиттям приміщення,

встановив:

ОСОБА_1 07 травня 2015 року звернулась до суду з позовом, який уточнила 02 жовтня 2015 року, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, треті особи: ТОВ Торговий дім «Українське хутро», КП "Жилкомсервіс", дільниця № 42 КП "Жилкомсервіс" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої залиттям 03.04.2015 року нежитлових приміщень загальною площею 187,3 кв. м. першого поверху в будинку АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову позивачка зазначала, що вона є власником вказаних нежитлових приміщень на підставі договору дарування від 10.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О., реєстраційний № 2799

На підставі договору користування нежитловими приміщеннями, укладеного 12.12.2014 року ТОВ Торговийдім «Українське хутро» користується вказаними нежитловими приміщеннями.

03.04.2015 року приміщення торгового залу площею 62,6 кв.м, яким користується ТОВ Торговий дім «Українське хутро», були залиті.

Посилаючись на висновки комісії дільниці № 42 КП «Жилкомсервіс», що містяться в акті, в якому зазначено, що залиття нежитлового приміщення виникло із розташованої поверхом вище квартири № 2, а також на підтвердження особисто співвласником квартири № 2 ОСОБА_2 факту залиття із її квартири, яка отримала копію вказаного акту, позивачка зазначає, що відповідачами заподіяна їй матеріальна шкода у сумі відновлювального ремонту залитих приміщень , що складає 40640,40 грн. з НДС відповідно до зведеного кошторисного розрахунку вартості ремонту торгового залу , який був виконаний ТОВ «Науково-виробниче об'єднання «Східбуд», та моральна шкода в сумі 15000 грн.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що в результаті залиття нежитлових приміщень має місце часткове обрушення штукатурки на стелі, на стінах є численні потьоки, лінолеум на підлозі покороблений, паркет набух і піднявся, електропроводка в аварійному стані, у зв'язку з чим за допомогою енергетика, який є працівником КП «Жилкомсервіс», електропостачання до залитих приміщень було поновлено лише 27.04.2015 року, про що був складений відповідний акт.

Внаслідок залиття у приміщеннях відчувається сильний неприємний запах, підвищена вологість, з'явилась пліснява, що перешкоджає нормальній роботі Торгового дому «Українське хутро». Окрім того, постраждало торгівельне обладнання ТОВ Торговий дім «Українське хутро» та було залито хутрові вироби в торгівельному залі.

Позивачка зазначала, що внаслідок переживань, пов'язаних з залиттям у неї різко погіршився стан здоров'я. Крім того, внаслідок залиття з 03 квітня 2015 року по 28 квітня 2015 року не працював Торговий дім «Українське хутро».

Оскільки відповідачі не бажають добровільно відшкодувати заподіяну шкоду, позивачка просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на її користь 40640,40 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди та на відшкодування завданої моральної шкоди по 7500 грн. з кожного з відповідачів.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовну заяву ( том 1 а.с. 195), посилаючись на викладені в ній обставини. Ні позивач, ні її представник , визнавши висновки судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ від 30.03.2016 року № 1107, призначеної ухвалою суду за клопотанням позивача, не скористались своїм правом щодо уточнення позовних вимог.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідачі проти позову заперечували , мотивуючи відсутністю їх вини в залитті приміщень позивачки, недоведеністю причинного зв'язку між поведінкою відповідачів та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода повинна бути об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Крім того, просили визнати неналежним доказом акт дільниці № 42 КП «Жилкомсервіс» від 03.04.2015 року (т.1 а.с. 15) про встановлення причини залиття приміщення торгового залу, що займає ТОВТорговий дім «Українське хутро», який було складено з порушенням вимог діючого законодавства України.

При цьому відповідачі також заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що вони не є належними відповідачами, звертали увагу на те, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ від 30.03.2016 року № 1107 під час проведення 22.03.2016 року експертом натурного огляду як вказаного вище нежитлового приміщення, яким користується ТОВ Торговий дім «Українське хутро», так і квартири відповідачів, було встановлено вологі сліди на стелі приміщення торгівельного залу. Вологі сліди знаходяться на стелі приміщення , під перекриттям, що відділяє приміщення торгівельної зали від приміщень квартири № 2, в місці розташування її кухні. Найбільш вірогідне потрапляння води в торгівельну залу можливе через перекриття, яке відділяє торгівельну залу від кухні квартири № 2.

Одночасно при проведенні натурного огляду квартири № 2 експертом було встановлено, що в квартирі витікання води з водопровідних засобів під час огляду не виявлено. Згідно з висновком експерта визначити причину залиття 03 квітня 2015 року нежитлового приміщення - торгового залу на першому поверху будинку АДРЕСА_1 не надається можливим.

Представник третьої особи КП «Жилкомсервіс» в судовому засіданні пояснив суду , що при складанні акту про причини залиття огляд нежитлового приміщення першого поверху в будинку № АДРЕСА_1 робила не комісія у складі трьох осіб, а лише інженер дільниці № 42 ОСОБА_5, оскільки інші члени комісіїї, які підписали цей акт, не мали можливості бути присутніми на місці події та робити огляд приміщення у зв'язку з їх зайнятістю на роботі. При цьому зтверджував суду , що не має необхідності у разі залиття приміщення складати акт у відповідності до додатку 4 до п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, оскільки не вважає його типовим.

Представник третьої особи ТОВ Торговий дім «Українське хутро» у судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, представників третіх осіб , свідків, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні необгрунтованих позовних вимог, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що позивачка є власником нежитлових приміщень загальною площею 187,3 кв. м. першого поверху в будівлі літ «А-4» в будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 10.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ключніковою В.О., реєстраційний № 2799 ( том 1 а.с.6-13).

Співвласниками квартири № 2 поверхом вище у вказаному будинку АДРЕСА_1 є відповідачі ( том 1 а.с. 19-20).

З матеріалів справи, а саме акту про залиття нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , складеного комісією дільниці № 42 КП «Жилкомсервіс», вбачається, що виявлено сліди залиття і крапельна теча на всій площі стелі, з елементами обвалення штукатурки в торговому залі. При обстеженні покриття підлоги виявлено сліди залиття по всій площі зали, лінолеум місцями покороблен. На момент обстеження приміщення електропостачання відсутнє. Зі слів власника ТОВ ТД «Українське хутро» залиття виникло 03.04.2015 року з вище розташованої квартири № 2 з-за розриву колби фільтра холодної води. Господарка квартири № 2 за адресою АДРЕСА_1 підтвердила факт залиття з її квартири ( том 1 а.с. 15) .

Суд дослідив вказаний акт та його висновок, як один із основних доказів щодо встановлення вини відповідачів і звертає увагу на ту обставину, що відповідно до п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 927/11207 , у разі залиття квартир складається відповідний акт (додаток 4), згідно з яким в акті , що повинен складатись головним інженером виконавця послуг, майстром технічної дільниці, майстром ремонтної дільниці, слюсаря сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, має бути відображено дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; адреса квартири, поверх, прізвище, ім'я, по-батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття;; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Аналогічні вимоги щодо складання відповідного акту у разі залиття приміщення передбачені і листом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 року N 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття». Яким передбачено, що в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по-батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по-батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. У разі, якщо присутні не усі члени комісії, або якщо винуватець події відмовляється підписувати акт, необхідно запросити свідків з числа сусідів. Вони також можуть засвідчити факт затоплення та скласти опис пошкоджень та зіпсованого майна.

За даними акту про залиття квартири вбачається, що він був складений та підписаний начальником дільниці № 42 ОСОБА_6, інженером дільниці № 42 ОСОБА_5 та майстром дільниці № 42 ОСОБА_7 Однак, в судовому засіданні було встановлено, що з вказаних членів комісії був присутній на місці події та оглядав 03.04.2015 року нежитлові приміщенняторгового залу на першому поверху будинку АДРЕСА_1 лише інженер дільниці № 42 ОСОБА_5, причина залиття нежитлового приміщення в акті вказана зі слів заінтересованої особи - позивачки, квартира відповідачів не була оглянута для встановлення дійсної причини залиття нежитлового приміщення. Допитані у судовому засіданні свідки зазначили, що відповідачка ОСОБА_2 не перешкоджала члену комісіїї, що складав відповідлний акт, а також і працівнику КП «Харківводоканал» оглянути квартиру АДРЕСА_1 Тобто вказаний акт складено з порушенням вимог, передбачених вказаним вище діючим законодавством України , внаслідок чого у суду відповідно до положень статей 58, 59 ЦПК України відсутні підстави вважати вказаний акт належним доказом.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях ( ч.4 ст. 60 ЦПК України).

Крім того, чинним законодавством передбачено, що вразі, якщо акт затоплення належно оформлений, необхідно з'ясувати суму завданої шкоди.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ від 30.03.2016 року № 1107 експертом було визначено розмір матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок залиття 03.04.2015 року належного їй нежитлового приміщення- торгового залу по першому поверху будинку АДРЕСА_1 на момент проведення експертизи ( 30.03.2016 року, що становить 33 901 грн.00 коп. та вартість відновлювального після залиття 03.04.2015 року ремонту вказаного нежитлового приміщення у сумі 37 931 грн. 00 коп.

При цьому експертом зазначено, що під час проведення 22.03.2016 року натурного огляду як вказаного вище нежитлового приміщення, яким користується ТОВ Торговий Дім «Українське хутро», так і квартири відповідачів, було встановлено вологі сліди на стелі приміщення торгівельного залу. Вологі сліди знаходяться на стелі приміщення , під перекриттям, що відділяє приміщення торгівельної зали від приміщень квартири № 2, в місці розташування її кухні. Найбільш вірогідне потрапляння води в торгівельну залу можливе через перекриття, яке відділяє торгівельну залу від кухні квартири № 2.

Одночасно при проведенні натурного огляду квартири № 2 експертом було встановлено, що в квартирі витікання води з водопровідних засобів під час огляду не виявлено.

Згідно з висновком експерта визначити причину залиття 03 квітня 2015 року нежитлового приміщення - торгового залу на першому поверху будинку № АДРЕСА_1 не надається можливим, що позбавляє можливості повно і всебічно з'ясувати і заперечення відповідачів стосовно їх вини у заподіянні шкоди.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З пояснень відповідачів вбачається, що жодних неправомірних дій щодо залиття нежитлового приміщення позивача вони не вчиняли та позивачкою не доведено причинний зв'язок між діями відповідачів і заподіяною шкодою та вину відповідачів. При цьому відповідачі зтверджували, що у нежитловому приміщення позивача неодноразові, періодичні протікання води у приміщення торгового залу ТОВ «Українське хутро» носять стихійний характер. Факт протікання води зі стелі нежитлового приміщення торгівельного залу було зафіксовано і експертом 22.03.2016 року під час проведення ним натурного огляду вказаного приміщення на першому повірсі будинку № АДРЕСА_1 а у квартирі № 2 при цьому слідів протікання води не виявлено. Вказані обставини підтверджуються і зверненням позивачки 24.03.2016 року до аварійної служби КП «Харківводоканал», що підтверджується листом КП «Харківводоканал» від 14.04.2016 року.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м. Харкова та знаходиться у веденні дільниці № 42 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова.

Комісія, яка проводила 03 квітня 2015 року фактично в одній особі інженера дільниці № 42 ОСОБА_5 обстеження нежитлового приміщення, що належить позивачеві , до квартири відповідачів 03.04.2015 року не заходила, обстежень її санітарних приладів не робила, ніяких письмових пояснень від них не отримувала, до участі у роботі комісії не запрошувала. Зазначені обставини ніким не спростовані.

Комісія не встановила та не зазначила дійсну причину залиття 03.04.2015 року нежитлових приміщень, що належать на праві власності позивачеві, зіславшись в акті лише на пояснення позивачки, вказавши, що зі слів власника ТОВ ТД «Українське хутро» залиття виникло 03.04.2015 року з вище розташованої квартири № 2 з-за розриву колби фільтра холодної води.

Відсутність в матеріалах справи доказів того, що комісією дійсно перевірялися можливі варіанти залиття нежитлового приміщення, вказані в акті зі слів власника ТОВ ТД «Українське хутро» щодо виникнення залиття 03.04.2015 року з вище розташованої квартири № 2 з-за розриву колби фільтра холодної води, не дають можливості впевнено стверджувати, що саме відповідачі являються винною особою у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 22 ЦК визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому у даному випадку відповідно до ч.1 даної статті збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає.

Виходячи із матеріалів справи та вимог позивачки, суд вважає, що ОСОБА_1 та її представниками не доведено факт наявності причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та виникненням у неї збитків.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України і полягають у її відшкодування особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що розмір відшкодування моральної немайнової шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Позивачкою не надано суду доказів, які б підтверджували її моральні переживання, а також будь-яких доказів щодо порушення нормальних життєвих стосунків, пов'язаних саме з залиттям квартири та не надала вона й жодного доказу на підтвердження причинного зв'язку між погіршенням стану свого здоров'я та діями відповідачів, тому стягнення з відповідачів моральної шкоди не підлягає задоволенню.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачкою не надано належних доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а докази, які маються в матеріалах справи були предметом дослідження і дають підстави спростувати вимоги позовної заяви.

За таких обставин, суд у задоволенні позовних вимог відмовляє.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належить, зокрема, й судовий збір за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання.

Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд відмовляє, тому не підлягають до задоволення і вимоги позивача про відшкодування їй судових витрат .

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 36 грн. 54 коп. за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання та на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 36 грн. 54 коп. за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання.

Керуючись ст.ст. 5, 6,10, 11, 57, 60,61, 88, 208, 209, 212 -215 ЦПК України , п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3, треті особи: ТОВ Торговий дім «Українське хутро», КП "Жилкомсервіс", дільниця № 42 КП "Жилкомсервіс" про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої залиттям приміщення - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 36 грн. 54 коп. за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 36 грн. 54 коп. за видачу в електронному вигляді копії технічного запису судового засідання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк