Справа № 497/2762/15-ц
Провадження № 2/497/51/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 року Болградський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Раца В.А.

секретаря Божевої І.Д.

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка ОСОБА_4» до ОСОБА_5, третя особа Баннівська сільська рада Болградського району, про визнання майнового сертифікату недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Ніка ОСОБА_4» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 та просить визнати майновий сертифікат серії АА № 0606, виданий Баннівською сільською радою на імя ОСОБА_5 недійсним, мотивуючи тим, що збори співвласників майнових паїв, якими б затверджувалися списки осіб, які мають право на майновий пай не проводилися, що є порушенням порядку розпаювання майна сільськогосподарського підприємства.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та наполягає на його задоволенні, та пояснила, що раніше вони визнавали майновий сертифікат серії АА № 0606 на імя ОСОБА_5, але коли дізналися про те, що збори співвласників майнових паїв, якими б затверджувалися списки осіб, які маю право на майновий пай, не проводилися, то звернулися з позовом про визнання такого сертифікату недійсним.

Представник відповідача до суду надала письмове заперечення, яким з позовом не згодна, і зазначає, що позивачем пропущений строк звернення до суду з цим позовом, тому просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні підтримала, письмове заперечення та заяву про застосування строку позовної давності, у звязку з чим відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні висловився проти задоволення позову, у звязку з його безпідставністю.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Як вбачається зі змісту ст.ст. 10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій.

Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів

України.

Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску.

Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 належить майновий сертифікат серії АА № 0606 на право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства СВК «Баннівка», відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 17.02.2003 року.

Відповідно до Протоколу № 1 проведення загальних зборів членів СПК «Банівка» від 17.02.2003 року вбачається, що питанням за порядковим номером «8», розглядалося питання про затвердження комісії по організації рішення майнових питань, було затверджено комісію та списки володільців майнових паїв, затверджених в 1993 році.

Разом з цим згідно вимогам ст.ст. 256-257 ЦК України, позовна давність, а саме строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, встановлюється тривалістю у три роки.

Судом встановлено, що майновий сертифікат серії АА № 0606, виданий Баннівською сільською радою на імя ОСОБА_5, який позивач просить визнати недійсним виданий у 2003 році на підставі протоколу №1 проведення загальних зборів членів СПК «Баннівка» від 17.02.2003 року, а звернувся позивач до суду з цим позовом лише 07.12.2015 році, при цьому жодних вимог щодо поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважності причин такого пропуску, не заявлено.

Посилання позивача на те, що про порушення порядку видачі майнового сертифікату йому стало відомо лише в 2015 році, судом оцінюється критично, оскільки встановлено, що позивачу було відомо про наявність майнового паю, належного відповідачу, що визнається сторонами в судовому засіданні, і зазначеному майновому паю міститься інформація про видання його на підставі протоколу проведення загальних зборів СПК «Баннівка» від 17.02.2003 року, правонаступником якого є позивач, тобто позивач мав можливості ознайомитися і з зазначеним протоколом, та питаннями, які розглядалися на загальних зборах.

Відповідно ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник в своєму письмовому запереченні неодноразово письмово просить суд відмовити у задоволенні позову у звязку з пропуском звернення до суду з цим позовом, та в судовому засіданні підтримала таку заяву і просить застосувати строк позовної давності, відмовивши позивачу у задоволенні позову.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з цим позовом 07.12.2015 року, тобто після спливу строків позовної давності, і жодних вимог щодо поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважності причин такого пропуску, не заявлено, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд відмовляє позивачу з задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ст.ст. 3,4,10,60,213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніка ОСОБА_4» до ОСОБА_5, третя особа Баннівська сільська рада Болградського району, про визнання майнового сертифікату недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання в десятиденний строк апеляційної скарги, або в порядку ст. 294 ЦПК України. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А. Раца