Справа № 489/3877/16-ц
Номер провадження 2/489/2204/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги мотивував тим, що 21.05.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір позики на суму 3 000 Євро, відповідно до якого відповідач зобовязався повернути позивачу вказану суму в строк до 21.11.2014 р. В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої продовжено строк повернення позики до 21.05.2015 р. Крім того боржник зобовязався сплатити позивачу 20 000 грн. 00 коп. винагороду за надання кредиту. Проте у встановлений договором та додатковою угодою строк і до теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав, позику не повернув. Позивач вважає, що відповідач має в звязку з цим сплатити йому відсотки за прострочення виконання грошового зобовязання та 3% річних .

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 113 786 грн. 12 коп.

Позивач, згідно заяви позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та розгляді справи у його відсутність, не заперечував проти заочного розгляду.

Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

21.05.2014 р. ОСОБА_1, з однієї сторони, та ОСОБА_2, ОСОБА_3 з іншої сторони, уклали Договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3 000,00 Євро. Термін повернення позики 21.11.2014 р., з можливим подовженням строку дії договору.

На підтвердження укладання вказаного Договору позики між сторонами та отримання грошових коштів від позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була складена розписка.

16.10.2014 р. ОСОБА_1, з однієї сторони, та ОСОБА_2, ОСОБА_3 з іншої сторони, - домовились про подовження строку дії договору позики до 21.05.2015 р.

Згідно умов Додаткової угоди за користування грошовими коштами (позикою) боржник сплачує на користь кредитора з урахуванням основного боргу суму в розмірі 3 300,00 Євро. Крім того боржник на користь кредитора сплачує суму в розмірі 20 000 грн. 00 коп. винагороду за надання позики.

З пояснень позивача вбачається, що грошові кошти за вказаним договором позики отримав саме відповідач ОСОБА_2 При цьому третя особа ОСОБА_3 поставив свій підпис в розписці як свідок, проте фактично грошей від позивача не отримував.

Згідно із положеннями статей 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства, з дотриманням строку (терміну) його виконання, якщо такий встановлено зобов'язанням.

Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики потребує простої письмової форми і є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Аналогічна правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України у справі № 6-50цс16.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 525 ЦК України недопустима одностороння відмова від виконання зобов'язань, якщо інше не передбачене договором або законом.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про наявність у відповідача боргового зобовязання перед позивачем внаслідок укладення договору позики.

Проте у встановлений в розписці та додатковій угоді строк та станом до теперішнього часу відповідач позику не повернув.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Виходячи з положень частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у звязку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобовязань.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобовязання за договором позики, позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно статті 625 ЦК України.

Крім того позикодавець має право отримати проценти від суми позики, згідно статті 1048 ЦК України, які нараховуються за період з дати отримання коштів позичальником по день повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором.

Подібна правова позиція висловлена також Верховним Судом України при розгляд справи № 6-37цс15.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на час звернення до суду 04.08.2016 р. заборгованість відповідача ОСОБА_2 за договором позики складає 3 300,00 Євро, що еквівалентно 90 614 грн. 70 коп., 20 000 грн. 00 коп. винагорода за користування коштами відповідно до договору, 3 171 грн. 42 коп. відсотки за прострочення виконання грошового зобовязання, а також 226 грн. 53 коп. 3 % річних, а всього - 114 012 грн. 65 коп.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 140 грн. 13 коп.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 34, 60, 62, 88, 212-214, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість за договором позики від 21.05.2014 р. в розмірі 3 300,00 Євро, що еквівалентно 90 614 грн. 70 коп., 20 000 грн. 00 коп. винагорода за користування коштами відповідно до договору, 3 171 грн. 42 коп. відсотки за прострочення виконання грошового зобовязання, а також 226 грн. 53 коп. 3 % річних, а всього - 114 012 грн. 65 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 1 140 грн. 13 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова