Справа № 462/8733/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2012 році та від спільного подружнього життя мають малолітню доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_3 24.12.2015 року звернулася з позовом в суд, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що шлюб між ними не розірвано, однак відповідач покинув сім'ю, коштів на утримання доньки добровільно не надає, її вихованням не займається, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви такого та доповнив, що позивач має незначний дохід в розмірі 130 грн., її батько є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи, а відповідач працює, отримує пенсію, однак матеріально дитині не допомагає. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні 21.03.2016 року позов визнав частково, зазначивши, що має можливість сплачувати на утримування доньки аліменти в розмірі 1/4 частки від свого доходу. З грудня 2015 року і на час розгляду справи він надає позивачу кошти для доньки - 1/4 частку від свого доходу, про що свідчать відповідні розписки ОСОБА_3 Зазначив, що інших утриманців в нього немає, він отримує пенсію в розмірі 2910 грн., як інвалід ІІ групи, окрім цього доходів не має, оскільки звільнився з роботи у зв'язку зі станом здоров'я.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2012 року (а.с.4), а малолітня донька сторін ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5), проживає разом з матір'ю на АДРЕСА_1 (а.с.11), батько проживає окремо від сім'ї.

Також встановлено, що позивач не працює, а отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку в розмірі 130 грн. (а.с. 23), інших доходів не має, їй матеріально допомагають батьки, при цьому встановлено, що її батько є пенсіонером, інвалідом ІІІ групи (а.с.24, 28).

Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи (а.с. 21, 22), на час розгляду справи не працює, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2910,73 грн., що підтверджується довідкою №1226 від 25.02.2016 року, інших утриманців не має.

Як видно з матеріалів справи, а саме: розписок позивача, відповідач періодично перераховував кошти на утримання доньки (а.с. 18, 22), що підтвердив представник позивача в судовому засіданні.

Між тим, як встановлено, між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення їхньої дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.183 СК України, частказаробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України).

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що прожитковий мінімум з 01.09.2015 року на одну дитину віком до 6 років становить 1167 грн. Такий же розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні в листопаді, грудні 2015 року, з січня 2016 року для дитини віком до 6 років складає 350,10 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об'єктивнимз огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом 24.12.2015 року (а.с.1).

Варто зауважити, що відповідач в добровільному порядку перераховував позивачу грошові кошти, що також не заперечується позивачем, про що свідчать відповідні розписки, проте суд не вважає це сплатою за аліментними зобов'язаннями, а є добровільне надання коштів на утримання дитини поза межами судового спору на виконання батьківського обов'язку.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за одинмісяць.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, проживаючого на АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24.12.2015 року до її повноліття.

В решті позову - відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.