У х в а л а
іменем україни

21 січня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого Мостової Г.І.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про скасування наказу, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 10 вересня 2014 року «Про результати службового розслідування».

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він перебуває з відповідачем у трудових відносинах з 1980 року. У 2008 році його переведено на посаду інженера з метрології (атестації іонізуючих джерел випромінювання) І категорії відділу повірки та регулювання сервісних засобів випромінювання. Однак з 2008 року по даний час робіт за цією посадою не проводилося. Після рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року про стягнення заборгованості із заробітної плати за час вимушеного прогулу зі сторони командування військової частини НОМЕР_1 щодо нього почали здійснювати тиск та дії з метою помсти за звернення до суду. При складенні списків працівників, які повинні пройти медогляд, військовою частиною не враховані вимоги п. п. 3.1 п. 3 Порядку № 246, а саме: не проведені лабораторні дослідження умов праці, не встановлена категорія працівника, як обов`язкової передумови для проходження медогляду. Тому сам факт направлення його на медогляд без присвоєння категорії не передбачено Порядком № 246 та є незаконним.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 29 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 2008 року працював на посаді інженера з метрології (атестації іонізуючих джерел випромінювання) І категорії відділу повірки та регулювання сервісних засобів вимірювання військової частини НОМЕР_1 .
Згідно із протоколом засідання комісії з проведення бесіди з інженером з метрології працівником Збройних сил України ОСОБА_1 від 11 липня 2014 року № 17, розглядалися питання щодо доведення йому п. 1.13.7, 1.13.8, 1.6-1.8 наказу начальника Генерального штабу Збройних сил України від 16 вересня 2013 року № 220 «Про затвердження інструкції з діловодства в Збройних силах України», часу особистого прийму громадян командиром військової частини, надання відповіді на заяву працівника Збройних сил України ОСОБА_1 , доведення п. 5.1 додатку 4 наказу Міністра охорона здоров`я від 21 травня 2007 року № 246 «Про затвердження Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій» та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 квітня 2014 року № 47 «Про проведення періодичного медичного огляду працівників військової частини НОМЕР_1 », порушення працівником вимог щодо виконання розпорядку дня в частині, заборони спілкування по засобах мобільного зв`язку на території військового об`єкту та дотримання заходів пожежної безпеки (а. с. 5).
Із змістом вказаного протоколу ОСОБА_3 ознайомився, однак від підпису відмовився.
Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 «Про проведення службового розслідування за фактом не проходження медичного огляду працівником Збройних сил України ОСОБА_1 » наказано майору ОСОБА_4 провести службове розслідування за фактом не проходження медичного огляду працівником ОСОБА_1 .
Згідно із актом проведення службового розслідування від 05 вересня 2014 року встановлено, що працівник ОСОБА_1 на порушення п. п. 2.16, 2.17 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 21 травня 2007 року № 246 навмисно не надав картку працівника, який підлягає періодичному медичному огляду, комісії лікувального закладу, в результаті чого комісія не може видати йому медичну довідку про проходження медичного огляду та скласти заключний акт (а. с. 13, 14).
Відповідно до вимог про проведення попереднього та періодичних медичних оглядів працівників (п. 2.3 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 21 травня 2007 року № 246) у військовій частині були складені поіменні списки працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам, погоджені з 28 регіональним санітарно- і епідеміологічними управліннями та надіслані до лікувального закладу (а. с. 6, 7).
Підставою для направлення ОСОБА_1 для проходження медичного огляду були роботи із джерелами іонізуючого випромінювання у військовій частині, які заплановані на 2014-2015 роки (а. с. 7).
10 вересня 2014 року наказом № 107 «Про результати службового розслідування» командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 відсторонено працівника ОСОБА_1 від роботи із збереженням заробітної плати до проходження ним періодичного медичного огляду, зобов`язано працівника ОСОБА_1 пройти (завершити) періодичний медичний огляд в термін до 15 вересня 2014 року, за невиконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 квітня 2014 року № 47 «Про проведення періодичного медичного огляду працівників військової частини НОМЕР_1 » працівнику ОСОБА_1 оголошено догану за порушення вимог ст. ст. 46, 139 КЗпП України, ст. 17 Закону України «Про охорону праці» та п. 3.9 наказу Міністерства охорони здоров`я від 21 травня 2007 року (а. с. 15, 16).
За змістом ст. ст. 159, 160 КЗпП України працівник зобов`язаний: проходити у встановленому порядку попередні та періодичні медичні огляди.
Постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Трудові колективи через обраних ними уповноважених, професійні спілки в особі своїх виборних органів і представників контролюють додержання всіма працівниками нормативних актів про охорону праці на підприємствах, в установах, організаціях.
Згідно із ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України догана це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку встановленими статтями 148 149 цього ж Кодексу.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що ОСОБА_1 не виконав покладені на нього обов`язки, а саме: не виконав розпорядження командира військової частини щодо проходження періодичного медичного огляду для вирішення питання придатності його до роботи у певних умовах, свідомо порушив порядок проходження медичного огляду, передбачений п. п. 2.16, 2.17 наказу Міністерства охорони здоров`я від 21 травня 2007 року № 246, відповідно до наведених норм матеріального права дійшли правильних висновків про необґрунтованість позовних вимог.

Суди попередніх інстанцій дали належну оцінку обставинам справи, правильно застосували закон, що регулює спірні відносини та ухвалили правильне рішення з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко