Справа № 199/77/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08.06.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Свіріній Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшикова К.О., про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшикова К.О., про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув її брат, ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщину на квартиру АДРЕСА_1.

Позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4., проте їй державний нотаріус повідомив, що 10 травня 2013 року її брат склав на ОСОБА_5 заповіт, якій заповідав все своє майно, з чого б воно не складалося.

Позивач зазначає, що відповідач вела аморальний спосіб життя, постійно погрожувала брату , у зв'язку з чим той боявся проживати в квартирі, з 2012 року по день своєї смерті проживав разом з позивачем та членами її сім'ї.

Позивач вважає, що заповіт був складений братом на відповідача під впливом погроз та психічного тиску на нього, оскільки після складення заповіту він на наступний день закінчив життя самогубством, його волевиявлення на складення заповіту не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшиковою К.О. 10.05.2013 року за реєстровим № 683.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Відповідач позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилалася на те, що вона та члени її сім'ї перебували у добрих стосунках з ОСОБА_4, він часто заходив до них в гості.

ОСОБА_4 за свого життя був людиною одинокою, власної сім'ї не мав. Що стосується його сестри, то з нею він спільної мови не находив, у нього з нею склалися погані відносини. Відповідач зазначив, що посвідчення заповіту відповідало внутрішній волі заповідача, він давно пропонував оформити на неї квартиру шляхом укладення договору дарування.

Представник Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, направленим до суду листом просив розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши думку позивача, відповідача, їхніх представників, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1. Позивач є рідною сестрою померлого ОСОБА_4 та із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 вона 17.05.2013 року звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, де від державного нотаріуса дізналася, що ОСОБА_4 залишив після себе заповіт, складений на ім'я ОСОБА_5

З матеріалів спадкової справи убачається, що 31.05.2013 року ОСОБА_5 подала до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом. Інших спадкоємців судом не встановлено.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця0 до інших осіб ( спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1248 ЦК України встановлено, що нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання фізичної особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення відповідача не було вільним і не відповідало його внутрішній волі.

Доказів про те, що заповіт, складений ОСОБА_4 на ОСОБА_5 був вчинений під тиском та не відповідав волевиявленню заповідача, позивач суду не надав, не містяться такі докази також в матеріалах справи.

Відповідно до показів свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 довгий час не проживав, а проживав у своєї сестри, знаходився в пригніченому стані, весь час чогось боявся, намірів залишати заповіт на відповідача не мав. Суд відноситься критично до показів вказаних вище свідків, оскільки ОСОБА_4 ні з ким із свідків до дня своєї смерті дружні стосунки не підтримував, через які саме обставини мав пригнічений стан, вони не зазначили.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2015 року у справі № 199/11828/13-ц; № 2/199/575/14 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшикова К.О., про визнання заповіту недійсним, що набрало законної сили, встановлено, що померлий ОСОБА_4 на момент складання заповіту та його підписання 10.05.2013 року будь-якими психічними розладами не хворів, за своїм психічним станом у цей період міг розуміти значення та керувати ними. Доказів про те, що під час складання заповідачем заповіту останній був введений в оману чи помилки, заповіт не відповідав його внутрішній волі, також судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.63 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішення у цивільній. Господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи. або особа щодо якої встановлені ці обставини.

Оскільки будь-яких доказів про те, що оспорюваний заповіт був складений заповідачем під тиском та не відповідав його внутрішній волі, позивач суду не надав, суд вважає, що позову слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1248 ЦК України, ст.ст. 5. 10, 60, 63, 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Меньшикова К.О., про визнання заповіту недійсним, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Г.Скрипник