Провадження № 2-п/761/148/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Рибака М.А.,

при секретарі Сівоха І.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Києві заяву представника ОСОБА_1про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1, третя особа: Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України, про стягнення коштів за навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1, третя особа: Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України, про стягнення коштів за навчання, зважаючи на те, що відповідач не мала змоги бути присутньою у судовому засіданні у зв'язку із тим, що станом на даний час відповідач є студентом першого курсу та на момент розгляду справи 17.02.2016 року вона здавала сесію. Окрім того, вважав, що є докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме те, що відповідачу на дали відпрацювання за її професією та за місцем реєстрації.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав заяву та просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача просила в задоволенні заяви відмовити та зазначала, що представником заявника не було зазначено тих обставин з якими положення ЦПК України передбачають можливість скасування заочного рішення.

Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

17 лютого 2016 року Шевченківським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення, яким позов Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1, третя особа: Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України, про стягнення коштів за навчання було задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 17700,00 грн. та 487,20 грн. судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач у спосіб передбачений чинним процесуальним законодавством та завчасно, повідомлялась про день та час розгляду справи, про що свідчить особиста розписка представника відповідача про дату та час судового засідання (а.с. 69).

Положеннями ч. 5 ст. 76 ЦПК України встановлено, що вручення судової повістки представникові особи, яка бере участь у справі, вважається врученням повістки і цій особі.

Підстави для скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку передбачені ч. 1 ст. 232 ЦПК України, а саме - заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, в розумінні положень норм процесуального права для скасування заочного рішення необхідно наявність одночасно двох обставин - поважність причин неявки в судове засідання та наявність доказів, які мають суттєве значення для вирішення спору.

Доказів поважності неявки в судове засідання саме відповідача матеріали справи не містять, а посилання на те, що на момент розгляду справи 17.02.2016 року вона здавала сесію не підтвердженні належними доказами та не можуть бути взяті судом до уваги.

Слід зазначити, що представником заявника також не було надано доказів, які б давали суду підстави вважати, що останні мають істотне значення для розгляду справи по суті.

Посилання заявника на докази, наявні в матеріалах справи, на думку суду, стати підставою для скасування заочного рішення не можуть, оскільки всі наявні в справі докази були предметом дослідження під час розгляду справи, що знайшло своє відображення у заочному рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 17.02.2016 року.

Згідно положень п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що заява відповідача є необґрунтованою, а посилання у ній безпідставними, тому підстави для застосування ст. 232 ЦПК України відсутні.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_1про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом Київського обласного центру зайнятості до ОСОБА_1, третя особа: Інститут підготовки кадрів державної служби зайнятості України, про стягнення коштів за навчання- залишити без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ М.А. РИБАК