У х в а л а

9 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Сімоненко В.М.

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву підприємства «Будинок профспілок» Дніпропетровського обласного об'єднання профспілок (міжгалузева рада профспілок) про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до підприємства «Будинок профспілок» Дніпропетровського обласного об'єднання профспілок (міжгалузева рада профспілок) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська рішенням

від 12 жовтня 2015 року позов задовольнив, ухвалив: визнати незаконним та скасувати наказ від 26 червня 2015 року № 07к/з про звільнення

ОСОБА_4 на підставі пункту 2 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), поновити ОСОБА_4 на посаді бухгалтера торговельного комплексу підприємства «Будинок профспілок» Дніпропетровського обласного об'єднання профспілок (міжгалузева рада профспілок) (далі - підприємство «Будинок профспілок»), стягнути з підприємства «Будинок профспілок» на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 14 тис. 863 грн 64 коп. та 1 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд Дніпропетровської області 07 грудня

2015 року рішення суду першої інстанції скасував, ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 квітня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнила рішення суду апеляційної інстанції скасувала, рішення суду першої інстанції залишила в силі.

13 липня 2016 року підприємство «Будинок профспілок» звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме пункту 2 статті 36 КЗпП України.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначеного судового рішення, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Верховного Суду України від 24 лютого 2010 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня (2 ухвали) та 29 червня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положенням пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що звільнення позивачки на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору є незаконним, оскільки з позивачкою був укладений безстроковий трудовий договір, що підтверджується відповідними доказами.

Разом з тим у наданих для порівняння ухвалах судів касаційної інстанції містяться такі висновки:

- в ухвалі від 24 лютого 2010 року Верховний Суд України, скасувавши ухвалені у справі судові рішення та направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи;

- в ухвалі від 22 червня 2016 року (№607/16215/15-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, залишивши без змін рішення суду апеляційної інстанції, зазначив, що особливістю припинення трудових відносин у зв'язку із закінченням строку трудового договору є те, що роботодавець не зобов'язаний попереджати працівника про звільнення, оскільки сторони домовилися про припинення договору ще під час його укладення; зокрема, і укладеним між сторонами контрактом визначено строк його дії;

- в ухвалі від 22 червня 2016 року (№643/11859/15-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, залишивши без змін ухвалені у справі судові рішення, вказав, що під час прийняття позивача на роботу та подальшого звільнення у зв'язку із закінченням терміну дії строкового трудового договору відповідач діяв відповідно до вимог трудового законодавства;

- в ухвалі від 29 червня 2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, скасувавши рішення суду апеляційної інстанції та залишивши в силі рішення суду першої інстанції, зауважив, що переведення позивачки на іншу роботу та її подальше звільнення у зв'язку із закінченням дії строкового трудового договору відбулося з дотриманням відповідачем трудового законодавства.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що заява є необґрунтованою, тому в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до підприємства «Будинок профспілок» Дніпропетровського обласного об'єднання профспілок (міжгалузева рада профспілок) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та зобов'язання вчинити певні дії за заявою підприємства «Будинок профспілок» Дніпропетровського обласного об'єднання профспілок (міжгалузева рада профспілок) про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема