УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті менеджмент Україна» про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк», поданою Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» Білою Іриною Володимирівною, на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» (далі - ПАТ «Український Бізнес Банк», банк) звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_5 та товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті менеджмент Україна» (далі - ТОВ «Проперті менеджмент Україна») суму заборгованості за кредитним договором у сумі 8 641 279 грн 53 коп.

На обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 29 листопада 2013 року між ним та ТОВ «Проперті менеджмент Україна» було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування короткостроковий кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитування на поповнення оборотних коштів, розрахунки із постачальниками та підрядниками, придбання устаткування, оплата послуг, товарів, інших фінансово-господарських операцій.

Цього ж дня на забезпечення виконання кредитного зобов'язання між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

Посилаючись на те, що додатковими угодами до кредитного договору сторони неодноразово змінювали строки повернення кредиту, ліміт суми кредитування та сплату відсоткової ставки, а також зазначаючи, що у зв'язку із неналежним виконанням ТОВ «Проперті менеджмент Україна» своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 13 березня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 8 641 279 грн 53 коп., банк просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Проперті менеджмент Україна» на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» 8 641 279 грн 53 коп., з яких 7 593 1878 грн 74 коп. - заборгованість за поточним кредитом, 490 000 грн - заборгованість за простроченим кредитом, 68 052 грн 18 коп. - заборгованість зв поточними процентами, 430 038 грн 61 коп. - заборгованість за простроченими процентами, 20 000 грн - заборгованість за поточною комісією, 40 000 грн - заборгованість за простроченою комісією.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В частині позовних вимог до ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Український Бізнес Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» задоволено частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2016 року змінено, та скасовано в частині позовних вимог ПАТ «Український Бізнес Банк» до ТОВ «Проперті менеджмент Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судового збору з ТОВ «Проперті менеджмент Україна» на користь держави.

Закрито провадження у справі за позовом ПАТ «Український Бізнес Банк» до ТОВ «Проперті менеджмент Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Український Бізнес Банк», поданій Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» Білою І.В., мотивуючи свої доводи порушенням судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із висновком суду першої інстанції щодо припинення поруки ОСОБА_5, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахувавши правові позиції Верховного Суду України, викладені у постановах від 25 січня 2015 року у справі № 6-190цс14 та від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-263цс15, виходив з того, що 12 березня 2014 року на адреси ТОВ «Проперті менеджмент Україна» та ОСОБА_5 банком були надіслані претензії з вимогою добровільно погасити наявну за кредитним договором заборгованість (а. с. 64-66), проте з цим позовом до відповідачів банк звернувся до суду лише у березні 2015 року, тобто поза межами шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, у зв'язку із чим суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_5

Крім того, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ТОВ «Проперті менеджмент Україна» та закриваючи провадження у справі в цій частині, апеляційний суд правильно застосував вимоги п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, та врахувавши роз'яснення, викладені в абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», а також правову позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-1323цс15, дійшов обґрунтованого висновку, що між сторонами виник спір, пов'язаний з господарською діяльністю відповідача ТОВ «Проперті менеджмент Україна» як юридичною особою, що витікає з укладеного 29 листопада 2013 року кредитного договору між товариством та банком, а тому відповідно до положень ст. ст. 1, 12 Господарського процесуального кодексу України позовні вимоги до ТОВ «Проперті менеджмент Україна» підлягають розгляду за правилами господарського судочинства.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами першої та апеляційної інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду попередньої інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк», подану Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» Білою Іриною Володимирівною, відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2016 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Харківської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

Т.О. Писана

О.В. Попович