Єдиний унікальний номер №243/4604/16-ц
Номер провадження №2-о/243/422/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

«08» червня 2016 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі Жмарьові П.Б.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_3 районний Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду з дійсною заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 квітня 2016 року в м.Макіївка Донецької області помер його батько ОСОБА_4, про що свідчать документи, оформлені та видані в Донецькій Народній Республіці. Однак, будь-які документи видані цими органами є недійсними та не створюють правових наслідків. Таким чином, йому необхідно у судовому порядку підтвердити юридичний факт смерті його батька з метою отримання належного свідоцтва про смерть згідно чинного законодавства України і можливістю оформити в подальшому спадщину, отримання пенсійних виплат, витрат на поховання тощо. Звернувшись до ВДРАЦС по Словянському району, за місцем своєї тимчасової реєстрації, щоб отримати свідоцтво про смерть батька і витяг з Державного реєстру актів цивільного стану про його смерть згідно чинного законодавства України, він отримав відмові в цьому, через що вимушений звернутися до суду. Він разом з матірю ОСОБА_5 поховали ОСОБА_4 на цвинтарі селища Нижня Кринка Совєтського району м.Макіївки Донецької області, за місцем поховання їх рідних, витрати на поховання здійснювали за особисті кошти. Просив встановити факт смерті його батька ОСОБА_4

Заявник ОСОБА_1, у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Додатково зазначив, що батько похований на селищному цвинтарі, на похороні були присутні він, його мати, його дружина, теща та сусіди. Поминальний обід мав місце в столовій «Дружба» по вул.Центральній селища Нижня Кринка. Витрати на поховання понесли він та його матір дружина померлого. Він отримав свідоцтво про смерть зразка ДНР, щоб якимсь чином узаконити смерть батька, бо вважав, що так потрібно робити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 районного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, в залу суду не зявився, натомість суду надана заява з проханням розглянути справу без участі представника ВДРАЦС, рішення винести згідно вимог діючого законодавства (а.с. 30).

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала заяву, просила задовольнити, додатково зазначила, що 22 квітня 2016 року близько 06 години 30 хвилин вона почула хрипи і побачила, що її чоловік ОСОБА_4 не дихає. Приблизно через 15 хвилин приїхала швидка допомога, однак лікар лише констатував смерть її чоловіка. На момент смерті йому було 59 років.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії ДНР №030014, виданого 23 квітня 2016 року Совєтським відділом записів актів цивільного стану м.Макіївки, ОСОБА_4 помер 22 квітня 2016 року у віці 59 років (а.с.7).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №222 від 22 квітня 2016 року, ОСОБА_4 помер 22 квітня 2016 року за місцем свого мешкання (а.с.8).

Згідно довідки про причину смерті від 22 квітня 2016 року, причина смерті ОСОБА_4 хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз (а.с.8а).

З договору 1270 від 24 квітня 2016 року вбачається, що замовником та платником організації та проведення поховання був ОСОБА_1 (а.с.9).

Як вбачається з свідоцтва про народження серії І-НО №407658, виданого 01 липня 1996 року Виконкомом Нижньокринської селищної ради, батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначений ОСОБА_4 (а.с.10).

Смерть ОСОБА_4 також підтверджується фотокартками місця поховання (а.с.31-34).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що померлий був батьком її чоловіка. Їй достовірно відомо, що він помер вдома та похований у м.Макіївка на новій частині кладовища. Поминальний обід відбувався в їдальні «Дружба», де були вона, її батьки, донька, син та дружина померлого.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що померлий був її сватом, тобто батьком чоловіка її доньки. ОСОБА_4 раптово помер 22 квітня 2016 року вдома, рано вранці. Їй достовірно відомо, що швидка допомога приїхала за викликом та просто констатувала його смерть. Вона бачила, що одночасно зі швидкою прибув і експерт. ОСОБА_4 помер в пятницю та був похований в неділю в селищі Нижня Кринка, там його і поминали. Їй відомо, що померлого давно турбувало хворе серце, з приводу чого він проходив лікування.

Приписами частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, які відображені в ст.257-1, 367 п.8 ЦПК України.

Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15.04.2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16.09.2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Як вбачається зі змісту наказу Мінюсту від 17 червня 2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання деякими відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Донецької області. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджених Розпорядженням КМ України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07 листопада 2014 року №1085-р, селище Нижня Кринка Совєтського району м.Маіївки, відносно до положень Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року відноситься до тимчасово окупованої території України, а тому на зазначені правовідносини поширюються встановлені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, передбачені ст. до ст.257-1, 367 п.8 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до роз'яснень п. 13 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Як вбачається зі змісту відмови у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_3 районного ВДРАЦС №1293/03.3-28 від 07 червня 2016 року, заявнику було відмовлено у реєстрації через відсутність, передбачених законодавством України, документів для підтвердження факту смерті ОСОБА_4 (а.с.14).

З урахуванням положень ст. 57 ЦПК України, за якими, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів.

Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні документи, які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак, на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, що у сукупності з іншими документами, які підтверджують витрати на поховання, факт поховання, дають можливість суду дійти висновку, що смерть ОСОБА_4 настала 22 квітня 2016 року за вказаних у заяві обставин.

Приймаючи до уваги довідку про причину смерті та свідоцтво про смерть, суд виходить з того, що незважаючи на ситуацію, яка склалася у країні, медичні заклади у звязку із специфікою роботи, повинні надавати медичну допомогу будь-яким особам, і у будь-якій ситуації, отже у тому становищі, у якому опинився заявник, він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо смерті свого батька, а тому звертаючись до суду, надав всі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.

За таких обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від цього факту залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті. Заявник не має іншої можливості одержати документ в державному органі реєстрації актів цивільного стану документ (свідоцтво про смерть), який посвідчує факт смерті його батька ОСОБА_4

Відповідно до ст. ст. 257-1, 367 п.8.ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 10, 11, 60, 212- 215, 256 ч. 1 п. 8, 257, 257-1, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_3 районний Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_2, про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, Україна, ІПН НОМЕР_1, останнє відоме зареєстроване місце проживання м.Макіївка Донецької області, Совєтський район, вул.Жданова, буд.42, визнавши датою його смерті 22 квітня 2016 року, місцем смерті сел.Нижня Кринка Совєтського району, м.Макіївка Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення виготовлено 10 червня 2016 року.

Суддя Н.О. Чемодурова