Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючої судді - Ореховської К.Е.
при секретарі - Шкіндер І.М.
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач в обґрунтуванні позову зазначає, що вона є власником будинку №7, що по вул.В.Василевської у м.Рівне, відповідно до свідоцтва про право власності за заповітом від 15.12.2008, зареєстрованого за №2-973.
У вказаному будинку проживає з 05.06.2006. Відповідач є сином її чоловіка від першого шлюбу. У спірному приміщенні відповідач зареєстрований з 25.10.2011року. З січня 2013 року відповідач у вказаному будинку не проживав. В будинку відсутьнє його майно, він ніколи не сплачував комунальні послуги. Вона не чинила відповідачу жодних перепон у користуванні будинком. Весь час вона сама оплачувала комунальні послуги. Їй відомо, що відповідач виїхав до Німеччини на постійне місце проживання, більш детальна адреса їй невідома.
У зв'язку з тим, що у її будинку зареєстрований відповідач, вимушена сплачувати комунальні послуги за себе і за відповідача, її права власника порушені.
Просить суд визнати ОСОБА_3 В»ячеслава Андрійовича ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втравив право користування житловим будинком адреса:м.Рівне,вул.В.Василевської,7.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові та просила їх задоволити.
Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що він являється батьком ОСОБА_3 та пояснив, що його син ОСОБА_2 за адресою м. Рівне, вул. В.Василевської, 7, з січня 2013 року не проживає, а знаходиться в Німеччині.
Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Вважається можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів за згодою позивачів в порядку ст.ст. 224-228 ЦПК України.
Оцінюючи досліджені надані в справі докази в їх сукупності, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.12.2008 року виданного приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_5 22.05.2008 року за № 3199, замість втраченого заповіту, посвідченого 05.09.2006 р. за №4070, спадкоємицею цілої частки зазначеного у заповіті майна ОСОБА_6, померлої 15 березня 2007 року є ОСОБА_1, мешканка м. Рівне, вул. В.Василевської, 7.
Як вбачається з акта від 10.11.2015 року, котрий посвідчений свідками ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про те, що в будинку №7 по вул. Ванди Василевської проживає ОСОБА_1, її дочка ОСОБА_10, та інвалід І групи ОСОБА_11. ОСОБА_2 не проживає з січня 2013 року, його речі відсутні.
У відповідності до вимог ст.71 ЖК України наймач жилого приміщення або члени його сімї можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням в разі не проживання в цьому жилому приміщенні без поважних на це причин більше шести місяців.
Частиною першою ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.
Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майно .
Судом зясовано, що відповідач тривалий час не проживає за вказаною адресою, однак в добровільному порядку, шляхом подачі відповідної заяви до органів реєстрації, з реєстраційного обліку не знімається, у звязку з чим позивач змушений звернутись до суду з позовом, оскільки така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості позивача у повноцінному володінні, користуванні та розпорядженні зазначеним нерухомим майном.
Судом не встановлено обставин, які перешкоджали б визнанню відповідача такими, що втратили право користування житловим приміщенням .
Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності його понад шість місяців у квартирі. Відповідно до порядку передбаченого ЖК України відповідач підлягає визнанню такими, що втратив право користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного та відповідно до ст.18,71,72 ЖК України, ст.. 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 10,11,60,88,212,214,215,224-228,233 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 06.09.1989р.н. таким, що втравив право користування житловим будинком за адресою:м.Рівне,вул.В.Василевської,7.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою в десятиденний строк з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засідання під час його оголошення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя Рівненського міського суду К.Е. Ореховська