Ухвала

іменем україни

28 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових послуг, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є користувачем картки/рахунку НОМЕР_1 (дійсна до 07.16), виданої Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»). 21 квітня 2015 року із вказаної картки було здійснено дві несанкціоновані транзакції на суму 5 257,20 грн та 4311,84 грн через мережу Інтернет, про що вона дізналася з SMS-повідомлення банку. Вона одразу ж звернулася на гарячу лінію ПАТ КБ «ПриватБанк» із відповідною заявою щодо двох несанкціонованих транзакцій із проханням заблокувати картку й анулювати чи заблокувати платежі, яких вона не здійснювала, і оператор повідомив, що операцію із карткою вчинили «шахраї» і звернення буде розглядатися службою безпеки банку, про наслідки повинні повідомити протягом двох місяців. Однак станом на час звернення до суду з цим позовом банк не надіслав позивачу змістовної відповіді про стан розгляду її звернення, несанкціонованих транзакцій не скасовано, грошових коштів на картку/рахунок не повернуто. 23 квітня 2015 року слідчим СВ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області зареєстровано заяву ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення, згідно з якою 21 квітня 2015 року невідома особа з корисливих мотивів з метою заволодіння чужим майном заволоділа грошовими коштами в сумі 9569,04 грн шляхом зняття через мережу Інтернет з картки/рахунку НОМЕР_1 відповідної суми, чим завдано матеріальної шкоди. У зв'язку із бездіяльністю банку щодо відміни несанкціонованих транзакцій позивач повторно звернулася до відповідача із письмовою заявою від 19 травня 2015 року, в якій нагадала банку про вищевказаний випадок із її карткою, що картку було заблоковано, але платіж не анульовано. При цьому, заяву на розблокування карткового рахунку для його використання в мережі Інтернет вона не подавала, своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Листом від 05 липня 2015 року № 20.1.0.0.0/7-20150625/2882 банк повідомив її про проведення претензійної роботи за правилами міжнародних платіжних систем, за результатами якої буде надана обґрунтована відповідь. При цьому, несанкціоновані транзакції скасовані не були. 12 серпня 2015 року позивачу від банку надійшло SMS-повідомлення такого змісту: «Ви подали заявку на повернення 5257,20 грн. На жаль, у рамках платіжних систем сума не може бути повернута». Також 13 серпня 2015 року від банку надійшло ще одне SMS-повідомлення наступного змісту: «Ви подали заявку на повернення 4311,84 грн. На жаль, у рамках платіжних систем сума не може бути повернута». Вважає, що банк без наведення обґрунтованих, передбачених законом чи договором підстав, відмовив у задоволенні її заяви про скасування помилкових несанкціонованих транзакції на суму 9 569,04 грн. 21 квітня 2015 року з картки/рахунку НОМЕР_1, оформленої на ОСОБА_4, було здійснено списання коштів у сумі 9 569,04 грн і цього ж дня позивач зателефонувала до банку щодо заблокування картки та скасування транзакцій. Зазначила, що вона не подавала заяв на розблокування карткового рахунку для його використання в мережі Інтернет, а також в системі Приват-24.

За таких обставин позивач просила визнати неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині невиконання умов договору про надання банківських послуг при користуванні платіжною картою - кредитка «Універсальна», виданою на її ім'я; визнати нечинними транзакції щодо переказу 21 квітня 2015 року з картки/рахунку НОМЕР_1 коштів у сумі 9 569,04 грн та зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути їй зазначені грошові кошти шляхом відновлення їх на картковому рахунку. При цьому, просила звернути увагу на те, що в листі від 05 липня 2015 року № 20.1.0.0.0/7-20150625/2882 ПАТ КБ «ПриватБанк» фактично погодилося з тим, що використання оформленої на її ім'я платіжної картки в мережі Інтернет було здійснено третіми особами.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року, позов задоволено.

Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою - кредиткою «Універсальна» НОМЕР_1, виданою на ім'я ОСОБА_4

Визнано нечинними транзакції щодо переказу 21 квітня 2015 року коштів у сумі 5257,20 та 4311,84 грн із кредитної картки НОМЕР_1, виданої ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я ОСОБА_4

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_4 кошти в сумі 9569,04 грн, а також нараховані на суму боргу відсотки, штраф і пеню, шляхом відновлення їх на картковому рахунку.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_5 від 08 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою, справу витребувано із суду першої інстанції.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 серпня 2016 року № 166/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_5, у результаті чого 09 вересня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу ОСОБА_6

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року № 337/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_6, у результаті чого 20 жовтня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В. із визначенням суддів, які входять до складу колегії: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

На обґрунтування такого висновку суд правильно виходив із того, що згідно з матеріалами справи 21 квітня 2015 року з картки/рахунку позивача НОМЕР_1 було здійснено дві несанкціоновані транзакції на суму 5 257 грн 20 коп. та 4 311 грн 84 коп. через мережу Інтернет, про що вона дізналася з SMS-повідомлення банку і того ж дня зателефонувала до ПАТ КБ «ПриватБанк» та повідомила про вказаний випадок.

Суд належно оцінив наданий позивачем лист ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05 липня 2015 року № 20.1.0.0.0/7-20150625/2882, в якому ПАТ КБ «ПриватБанк» фактично погодився з тим, що використання оформленої на ім'я позивача платіжної картки в мережі Інтернет було здійснено третіми особами.

За таких обставин та з підстав, передбачених положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 37-1, 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п. п. 8, 9, 10 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 грудня 2014 року № 705, ст. ст. 203, 215, 1051 ЦК України, правильним є висновок суду першої інстанції, із яким обґрунтовано погодився й апеляційний суд, про задоволення указаного позову.

Врахувавши правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, суд правильно виходив із того, що у справі відсутні докази на підтвердження того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г.Іваненко

А.В.Маляренко