Справа № 750/5339/16-ц Провадження № 22-ц/795/1658/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Карапута Л. В. Доповідач - Шевченко В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШевченка В.М.,
суддів:Лакізи Г.П., Скрипки А.А.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:представника позивача - адвоката Скуміна М.Г., відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користувані нежитловим приміщенням та зобов'язання звільнити нежитлове приміщення,-

в с т а н о в и в:

Не погоджуючись з рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 липня 2016 року, ОСОБА_7 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила вищезазначене рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 20 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_7 зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що факт перешкод у користуванні спірним нежитловим приміщенням визнає і сама ж ОСОБА_6 мотивуючи тим, що вона не звільняє приміщення так як у неї вилучено примішення незаконно виконавчою службою.

Також апелянт не погоджується з твердженням, що є рішення правоохоронних органів про те, що користуватися спірним приміщенням не можливо до вирішення справи в судах. Проте, ОСОБА_7 зазначає, що такого рішення немає та не може бути, оскільки немає кримінального провадження стосовно спірного приміщення.

Правом користування квартирою (житлове приміщення) ОСОБА_6 втратила 22.01.2007 року, згідно рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №11 від 22.01.2007 року «про переведення квартир з житлового фонду до нежилого в Деснянському районі», а правом користування нежитловим приміщенням 12.03.2014 року згідно протоколу №2514125/1 проведення прилюдних торгів.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника ОСОБА_7 та ОСОБА_6, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, позивачем не надано суду беззаперечних та достовірних доказів щодо користування вказаним нежитловим приміщенням по АДРЕСА_1 ОСОБА_6, чи здійсненням нею перешкод у користуванні позивачем зазначеним приміщенням.

Апеляційний суд погоджується з вірним по суті висновком суду першої інстанції, оскільки вказаний висновок узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до положень ч.1ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №11 від 22.01.2007 року «Про переведення квартир з житлового фонду до нежитлового в Деснянському районі» було переведено з житлового фонду до нежитлового квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, затвердженого рішенням міськвиконкому від 21.04.2008 року № 98, пред'явлений державній приймальній комісії магазин непродовольчих товарів по АДРЕСА_1, за проектом загальною площею 56,95 кв.м, за архітектурно-техічним паспортом загальна площа 61,1 кв.м. прийнято в експлуатацію (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до договору дарування квартири від 08.04.2014 року ОСОБА_8 подарував, а ОСОБА_7 прийняла у дар двокімнатну квартиру, яка має 61,1 кв.м. загальної площі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Квартира належить дарувальнику на підставі свідоцтва, посвідченого 19.03. 2014 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу за реєстровим номером 407(ас.3-4).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.04.2016 року яке набрало чинності, визнано недійсним протокол №2514125/1 від 12.03.2014 року проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1. Визнано недійсним акт заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про проведення прилюдних торгів квартири АДРЕСА_1, затверджений 19.03.2014 року. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 19.03.2014 року, виданого ОСОБА_8.

Вказане свідчить, що державним виконавцем було порушено встановлені законодавством правила проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить ОСОБА_6, і тому зазначеним рішенням суду визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за яким переможець прилюдних торгів, передав безоплатно у власність ОСОБА_7 за договором дарування від 08 квітня 2014 року зазначену квартиру.

За змістом ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав, тобто необхідно, щоб дії відповідача об»єктивно порушували права власника і були протиправними.

Оскільки ОСОБА_6 не проживає та не користується приміщенням що знаходиться по АДРЕСА_1, а ОСОБА_7 (яка набула право власності за договором на квартиру АДРЕСА_1 не надано належних доказів, що відповідач самоуправно зайняла зазначене позивачем приміщення, та вчинення при цьому відповідачем перешкод позивачу в користуванні зазначеним нежитловим приміщенням, що перешкоджають ОСОБА_7 належним чином користуватися, розпоряджатися ним; суд першої інстанції оцінивши докази за правилами ст.212 ЦПК України обґрунтовано відмовив в позові.

Сама по собі поведінка ОСОБА_6, яка доводить неправомірність позбавлення її права власності, у зв»язку з визнанням недійсним протоколу №2514125/1 від 12.03.2014 року з проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна - квартири, і як наслідок спір з приводу належності ОСОБА_7 зазначеного майна, за відсутності належних доказів створення відповідачем перешкод, що заважають нормальному здійсненню права власності позивачем на набуте у власність майно, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Надані представником ОСОБА_7 до апеляційного суду матеріали Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області (а.с.62-66), свідчать тільки про наявність спору між сторонами щодо приналежності магазину, що по АДРЕСА_1, та не свідчать про неправомірні дії відповідача щодо позивача при цьому.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У зв»язку з вищевикладеним, що постановлене судом першої інстанції рішення є законним і обґрунтованим, апеляційну скаргу необхідно відхилити і залишити рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: