У х в а л а

2 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсними шлюбу та свідоцтва про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и л а :

Дніпровський районний суд м. Києва рішенням від 9 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 24 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року залишила без змін.

21 травня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 40 Сімейного кодексу України, статті 1301 Цивільного кодексу України; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підставу подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, передбачену пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2012 року, ухвалу Верховного Суду України від 3 лютого 2010 року, постанову Вищого господарського суду України від 22 липня 2014 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 6 лютого 2013 року, в яких, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаних судових рішень, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанову Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 24 лютого 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши без змін судові рішення, погодився з висновками судів про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на те, що ОСОБА_7 (батько позивача) та ОСОБА_5 (відповідачка) надали спільну згоду на реєстрацію шлюбу, їх воля була спрямована саме на створення сім'ї, разом вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, разом відпочивали; при цьому позивач не довів факту укладення шлюбу між його покійним батьком та відповідачкою без наміру створення сім'ї та набуття прав і обов'язків подружжя.

Оскільки позовна вимога щодо визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом є похідною від первісних вимог - вона також не підлягає задоволенню.

Разом з тим у судових рішеннях судів касаційних інстанцій, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 26 грудня 2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про часткове задоволення позовних вимог щодо визнання шлюбу недійсним та анулювання актового запису про шлюб, оскільки відповідачка фактично була особою, яка здійснювала догляд за особою-спадкодавцем, тобто виконувала обов'язки домашньої працівниці, а отже, воля чоловіка та жінки не була направлена на сумісне проживання та створення сім'ї;

- в ухвалі від 3 лютого 2010 року Верховний Суд України, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору;

- в ухвалі від 6 лютого 2013 року Вищий адміністративний суд України, залишивши без змін постанову суду апеляційної інстанції, погодився з його висновком про недотримання судом першої інстанції норм процесуального права стосовно необґрунтованої відмови у задоволенні клопотання відповідача про відвід суддів;

- у постанові від 22 липня 2014 року Вищий господарський суд України, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на порушення судом норм процесуального права щодо порядку проведення судового засідання, що вплинуло на фактичну реалізацію права сторін на незалежний і безсторонній суд.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовими рішеннями, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року у зв'язку з її невідповідністю висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України, оскільки постанова Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», на яку посилається заявник, не є судовим рішенням у розумінні пункту 4 частини першої статті 355 ЦПК України.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України в частині перегляду судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, необхідно відмовити.

Разом з тим у поданій заяві ОСОБА_4 порушує питання про перегляд судових рішень з передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права, а саме щодо неупередженості та безсторонності суду.

Подана заява в цій частині підлягає поверненню з огляду на таке.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до заяви про перегляд судового рішення, ухваленого за результатами касаційного провадження.

Оскільки ОСОБА_4 подав заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року, якою відхилено його касаційну скаргу та залишено без змін судові рішення і яка не перешкоджає подальшому провадженню у справі, то ця заява в частині перегляду зазначеної ухвали з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, підлягає поверненню заявнику.

Керуючись частиною третьою статті 354, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсними шлюбу та свідоцтва про право на спадщину за законом за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України, відмовити.

Подану заяву в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 лютого 2016 року з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, повернути ОСОБА_4.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

А.Г. Ярема