Справа № 545/230/14-ц
Провадження № 2/545/511/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.

з участю секретаря Блажієвської К.В., Кузуб Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства Галина, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Полтавській області, Головне управління статистики у Полтавському районі, Департамент агропромислового розвитку Полтавської облдержадміністрації, Управління агропромислового розвитку Полтавської районної державної адміністрації, Микільська сільська рада Полтавського району Полтавської області про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в Полтавський районний суд з позовом до СФГ «Галина» про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 22.01.2010 року, зареєстрований в Полтавському реєстраційному кущовому офісі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі» 22.01.2010 року за № 11.

Пізніше, скориставшись своїм правом Позивач подав заяву про зміну підстав та предмету позову та прохав суд:

- розірвати договір оренди земельної ділянки зареєстрований в Полтавському реєстраційному кущовому офісі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі» 22.01.2010 року за № 11, укладений між ОСОБА_1, ІН НОМЕР_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 та Сільськогосподарським Фермерським Господарством «Галина»,ІПН 47, місцезнаходження юридичної особи: Полтавська обл., Полтавський район, с. Микільське, вул. Червоноармійська 82-а, в особі ОСОБА_2 від 22.01.2010 року,

- скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки посилаючись на те, що що між ним, ОСОБА_1, орендодавцем та СФГ «Галина», в особі ОСОБА_2, був укладений договір оренди землі від 22.01.2010 року, зареєстрований в Полтавському реєстраційному кущовому офісі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі» 22.01.2010 року за № 11, згідно якого він передав належну йому земельну ділянку площею 4,97 га на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 324083900:00:039:0005.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує умови договору, а саме п. 17 Договору: - Умови збереження стану обєкта оренди згідно чинного законодавства; просив його розірвати та скасувати його державну реєстрацію.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення аналогічно викладеному в позовній заяві та письмових дебатів.

В судовому засіданні представники відповідача проти позову заперечили. Просили суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Від третіх осіб: Микільської сільської ради, Департаменту агропромислового розвитку Полтавської облдержадміністрації до суду надійшли заяви про розгляд справи без участі їх представників, при вирішення справи по суті поклались на розсуд суду.

В судове засідання треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Полтавській області, Головне управління статистики у Полтавському районі, , Управління агропромислового розвитку Полтавської районної державної адміністрації не зявились з невідомих суду причин, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3, який проводив дослідження земельної ділянки показав, що погіршення показників грунтів не сталося, а навпаки підвищилося родючість грунту, що викладено в дослідженні на виконання ухвали суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, який позов підтримав та просив його задовольнити, представників відповідача, які проти позову заперечили, свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 4, 97 га, яка знаходиться на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:039:00005.

Також встановлено, що 22.01.2010 року між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем Селянським фермерським господарством «Галина» було укладено договір оренди земельної ділянки площею - 4, 97 га, яка знаходиться на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :00:039:00005, що зареєстрований в Полтавському реєстраційному кущовому офісі Полтавської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі» 22.01.2010 року за № 11.

Умовами вказаного договору передбачено, зокрема, право орендодавця вимагати від орендаря додержання екологічної безпеки землекористування та забезпечення родючості ґрунтів, державних стандартів, норм і правил, при цьому п. 31 договору передбачає обовязок орендаря ефективно використовувати земельну ділянку, не допускати погіршення екологічної обстановки на території в результаті своєї діяльності, зберігати родючість ґрунтів.

Підставою своїх вимог про розірвання договору оренди Позивач зазначив: неналежне використання відповідачем земельної ділянки, яке призвело до зниження якісних показників ґрунтів, порушення правил застосування сівозмін, створення загрози пошкодження переданої в оренду речі.

Відповідно до ст. 36 Закону України „ Про оренду землі " у разі невиконання зобовязань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

При цьому, на підставі ст. 24 Закону України „ Про оренду землі ", орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил.

Суд, ставиться критично щодо посилань позивача та його представника на те, що від дня укладення договору оренди Відповідач максимально не ефективно використовує належну йому на праві власності земельну ділянку, так як згідно ВИСНОВКУ від 26.11.2014р. агрохімічного обстеження грунту спірної земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 на території Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області Полтавською філією Державної Установи «Інститут охорони ґрунтів України», встановлено, що падіння родючості грунту на даній земельній ділянці не відбулося.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню цих правовідносин.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про оренду землі» у разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

У зв'язку з чим, відповідно до ст. 32. Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України.

Статтею 29 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі погіршення орендарем корисних властивостей орендованої земельної ділянки, пов'язаних із зміною її стану, орендодавець має право на відшкодування збитків.

Згідно до положень Закону України «Про охорону земель», зокрема ст. 35, власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо.

При цьому ст. 1 Закону України «Про охорону земель» передбачено, що родючість ґрунту - здатність ґрунту задовольняти потреби рослин в елементах живлення, воді, повітрі і теплі в достатніх кількостях для їх нормального розвитку, які в сукупності є основним показником якості ґрунту.

Основні вимоги щодо підтримання стану родючості землі передбачено ст. 37 зазначеного закону, а саме власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

З метою здійснення контролю за динамікою родючості ґрунтів систематично проводиться їх агрохімічне обстеження, видаються агрохімічні паспорти, в яких фіксуються початкові та поточні рівні забезпечення поживними речовинами ґрунтів і рівні їх забруднення.

Показники інтенсивності використання земель сільськогосподарського призначення використовуються в процесі складання проектно-технологічної документації на вирощування сільськогосподарських культур.

Крім того, відповідно до ст. 30 зазначеного закону, у галузі охорони земель та відтворення родючості ґрунтів встановлюються такі нормативи: гранично допустимого забруднення ґрунтів; якісного стану ґрунтів; оптимального співвідношення земельних угідь; оптимального співвідношення культуру сівозмінах у різних природно-сільськогосподарських регіонах; показників деградації земель та ґрунтів.

Згідно ч.2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняті за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з підстав, передбачених ст. 355 цього Кодексу, є обов'язковими для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням ВСУ.

Враховуючи положення Постанови від 25 грудня 2013 року (справа № 6-94 цс 13) Верховний Суд України, в якій висловилена правова позиція у подібних правовідносинах, де зазначено, що відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, і суд повинен встановити, чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати, у чому саме полягає порушення їхніх законних прав.

Судом вставлено факт того, що позивачем не було надано докази, які б підтвердили порушення Умов договору оренди земельної ділянки, з боку орендаря СФГ «Галина», а тому у суду відсутні обґрунтовані підстави для його розірвання.

Окрім цього посилання представника позивача на те, що порушено право власності позивача і відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, підлягає захисту, не відповідає дійсності, так як позивач передав земельну ділянку в оренду і його право приватної власності ніяким чином не порушено.

Враховуючи викладене та наявні матеріали справи, суд вважає, що з боку відповідача не було допущено порушень Умов договору оренди земельної ділянки, який було укладено між позивачем та відповідачем, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, - слід відмовити за недоведеністю, заходи забезпечення позову слід скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 651 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, Законом України "Про оренду землі", Законом України "Про охорону земель", ст. ст.10, 11, 60, 79, 174, 209, 212, 214-215, 218, 292 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позовних вимогах ОСОБА_1 до Селянського фермерського господарства Галина, треті особи: Державна інспекція сільського господарства в Полтавській області, Головне управління статистики у Полтавському районі, Департамент агропромислового розвитку Полтавської облдержадміністрації, Управління агропромислового розвитку Полтавської районної державної адміністрації, Микільська сільська рада Полтавського району Полтавської області про розірвання договору оренди земельної ділянки відмовити за недоведеністю.

Скасувати заходи забезпечення позову постановлені ухвалою Полтавського районного суду від 07.04.2014 р. про заборону Селянському фермерському господарству Галина в особі ОСОБА_2 ІПН 47, місцезнаходження юридичної особи: вул. Червоноармійська, 82-а, с. Микильське, Полтавський район, Полтавська область, вчиняти певні дії які спрямовані на використання земельної ділянки зареєстрованої в Полтавському кущовому офісі Полтавської регіональної філії Державному підприємстві Центр державного земельного кадастру при Держкомземі 22.01.2010 року за №11.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Полтавського районного суду І.С. Кіндяк