МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа № 370/476/16-ц

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., при секретарі Гребінській Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарові Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк «Приватбанк» про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач), звернувся до Макарівського районного суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк «Приватбанк», (далі-відповідач, банк, ПАТ КБ «Приватбанк»), в якому просив відшкодувати йому суму некоректних операцій в розмірі 75 000,00 доларів США, стягнути з відповідача на свою користь 213 570, 00 грн. - пені та 17 553, 70 грн. - 3% річних. Також просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у розмірі 6890 грн. сплаченого судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в період з 16.10.2015 року по 21.10.2015 року з його платіжної картки, виданої ПАТ КБ «Приватбанк», було несанкціоновано здійснено 15 переказів, які ним не ініціювались та не погоджувались, на загальну суму 75 000 доларів США, про що йому стало відомо 21.10.2015 року із телефонної розмови із співробітником банку. За фактом незаконного заволодіння коштами, належними ОСОБА_1 Соломянським управлінням поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 ККМ України.

Позивач та його представник в судове засідання 29.11.2016 року не прибули. Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Також пояснила, що доводи заперечень представника відповідача ґрунтуються на положеннях Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженій Постановою Правління НБУ 21.01.2014 року №22. Проте спірні правовідносини, що складають предмет позовних вимог, склались щодо незаконних транзакцій з рахунками позивач, відкритих в ПАТ КБ «Приватбанк» в іноземній валюті, а саме доларах США, а відтак наведене представником відповідача правове регулювання не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав до суду заяву, в якій просив перенести судовий розгляд справи на іншу дату, в звязку з неможливістю забезпечити явку представника банку в дане судове засідання з причин представництва банку по інших судових справах, а також у звязку з тим, що для надання заперечень та пояснень по справі потрібно більше часу.

Однак суд вважає такі причини неявки представника банку в судове засідання 29.11.2016 року неповажними, оскільки банк не був позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника. Так, в матеріалах справи містяться довіреності на представлення інтересів банку трьох представників: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Копію позовної заяви з додатками представник відповідача отримав згідно рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення 19.04.2016 року, а копію уточненої позовної заяви отримав в судовому засіданні 25.10.2016 року, а тому до судового засідання, яке відбулось 29.11. 2016 року, суд вважає було достатньо часу для підготовки та подачі відповідачем заперечень та пояснень по справі.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено угоду про надання банківських послуг №SAMDNF70, оформлену Анкетою-Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Головною умовою для відкриття рахунків, отримання банківських карток, дистанційного обслуговування клієнта є зазначення ним фінансового номеру телефону, що відповідає номеру його мобільного телефону. Фінансовим номером телефону був номер мобільного телефону позивача.

На виконання умов угоди №SAMDNF70, ОСОБА_1 було видано платіжну карту №499344, яку в лютому 2016 року ліквідовано, а замість неї видано іншу - №658750.

Станом на 25.01.2015 року на рахунку ОСОБА_1 обліковувалось 600000 доларів США 62 центи, про що свідчить виписка по рахунку від 03.11.2015 №151103SVD25СА4897С68, видана щодо картки/рахунку №499344.

Як вбачається з цієї ж виписки, за період з 16.10.2015 по 21.10.2015 включно з рахунку ОСОБА_1 здійснено 15 переказів. Кожен із переказів здійснено на суму 5000,00 доларів США, тобто на загальну суму 75000,00 доларів США, на користь невідомих позивачу осіб через систему Приват24, із призначенням платежу «Перевод подрядчику... на выполнение строительных работ».

Як вказав позивач, в період з 16.10.2015 по 21.10.2015 платіжна картка знаходилась безпосередньо у його володінні, він не передавав її третім особам, не розголошував інформацію про доступ до рахунку за нею. В період з 16.10.2015 по 21.10.2015 (вчинення операцій по списанню коштів з рахунку позивача) позивачу не надходило жодних повідомлень від відповідача, або запитів про підтвердження (санкціонування) цих операцій.

Про операції з коштами на своєму рахунку, та зменшення суми залишку на рахунку ОСОБА_1 довідався 21.10.2015 із телефонної розмови з співробітником банку. У звязку із отриманою інформацією, ОСОБА_1 повідомив банк, що він не вчиняв операції з картковим рахунком (за яким видано платіжну картку №499344) з 16.10.2015 по 21.10.2015 та надав розпорядження негайно заблокувати його рахунок. Лише після цього списання коштів з його рахунку припинилось.

В подальшому, як вказав позивач у позовній заяві, та що не спростував представник відповідача, під час візиту ОСОБА_1 до територіального відділення Банку для зясування обставин списання коштів з його рахунку, служба безпеки відповідача надала ОСОБА_1 для прослуховування аудіозаписи ідентифікації банком особи, яка ініціювала перекази, засобами телефонного звязку. На думку позивача, ці записи підтверджують факти неналежно проведеної банком ідентифікації, оскільки особа, яка представилась власником телефонного номеру та платіжної картки №499344 не надала коректних відповідей на поставлені їй запитання. Попри це, банк провів несанкціоновані власником рахунку перекази коштів 15 разів, чим порушив права позивача як споживача банківських послуг.

З поданих позивачем документів, а саме копії Витягу з кримінального провадження №0011006, вбачається, що за заявою ОСОБА_1 за фактом зняття невстановленою особою коштів з банківської картки ОСОБА_1, Соломянським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві до єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

В подальшому, позивач надав розпорядження заблокувати платіжну карту №499344. На користування рахунком у відповідності до умов №SAMDNF70 позивачу було видано нову платіжну карту №658750. Вказане підтверджується довідкою №Р9ТЗ-VCL2-BLII-5AAD від 23.09.2016 року.

Вирішуючи вимоги за позовом, суд виходить також з наступного.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до п. п. 6.7, 6.8 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», чинного на час укладення між сторонами договору та видачі платіжних карток, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного предявлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

За змістом п. 8 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», яка діяла на момент списання спірних коштів і згідно з якою втратила чинність постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223, банк, як емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Згідно з п. 9 розділу VI вказаного Положення користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредиторів зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі наявних у справі доказів суд дійшов висновку про доведеність факту вини відповідача в незаконному переказі коштів з банківської платіжної картки позивача, оскільки відповідачем не надано доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що банківську картку позивач не втрачав, іншим особам не передавав, ПІН-коду нікому не повідомляв, а тому банк зобов'язаний сплатити позивачу вказані грошові кошти.

Керуючись ст. ст. 15, 60-61, 79, 88, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 банк «Приватбанк» про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 75 000 (сімдесят пять тисяч) доларів США 00 центів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) 213 570 (двісті тринадцять тисяч пятсот сімдесят) грн. 00 коп. - пені та 17553 (сімнадцять тисяч пятсот пятдесят три) грн. 70 коп. - 3% річних.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6890 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Косенко