АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 22ц /796/ 6796/2016 Головуючий у І інстанції Бартащук Л.П.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого судді Котули Л.Г.
Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.
За участю секретаря Крічфалуши С.С.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Судова незалежна експертиза України, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, вчиненого під впливом обману, відшкодування збитків та моральної шкоди,
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, оскільки судом порушені вимоги процесуального права.
ОСОБА_1 належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду у судове засідання не зявилася і причину неявки суду не повідомила, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у її відсутності.
Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, який представляв свої інтереси та інтереси ТОВ Судова незалежна експертиза України і ОСОБА_3 та просив відхилити апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем, вимогами.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови №9 від 22.12.2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до
незворотних наслідків.
Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ Судова незалежна експертиза України, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору, вчиненого під впливом обману, відшкодування збитків та моральної шкоди.
В позовній заяві просила, визнати Договір №ЕД-1-1-70/13 від 06.12.2013 недійсним, оскільки вчиненим під впливом обману та стягнути солідарно з відповідачів на її користь збитки у подвійному розмірі - 842 672, 00 грн. та моральну шкоду у сумі 205 500, 00 грн.
22 березня 2016 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на статутний капітал ТОВ Судова незалежна експертиза України та нерухоме майна, яке належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, а саме : квартиру АДРЕСА_1.
В заяві про забезпечення позову, посилалася на те, що предметом спору є майновий спір щодо стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, тому відповідачі можуть в будь-який момент здійснити відчуження квартири на користь інших осіб, передати належне відповідачам майно в заставу (іпотеку) третім особам та вчинити будь-які дії щодо вказаного нею майна та статутного капіталу, що може порушити її права та значно утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки в добровільному порядку відповідачі не бажають відшкодувати завдані їй збитки та мають намір приховати наявність цього майна.
Виходячи з того, що в заяві про забезпечення позову не наведено та не надано доказів в підтвердження того, що відповідачі вживають заходи, спрямовані на відчуження належного їм на праві власності нерухомого майна і вчиняють будь-які дії щодо майна, належного ТОВ Судова незалежна експертиза України, та не наведено обґрунтованих доводів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду, а тому суд обгрунтовано відмовив у задоволені заяви про забезпечення позову.
За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.
Керуючись ст. 303,304,307,312,315 ЦПК України , колегія суддів,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Головуючий
Судді: