Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Київ
Суддя судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Гвоздик П.О.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 11 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 11 квітня 2016 року, яким первісний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 5 000 доларів США (гривневий еквівалент 119 000 грн) боргу за договором позики та 3 % річних у розмірі 8 173 грн 93 коп. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Розглянувши касаційну скаргу, вважаю, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

З'ясувавши те, що 11 квітня 2013 року ОСОБА_2 взяв у позивачки в борг 5 000 доларів США, які зобов'язався повернути до вересня 2013 року, про що особисто написав розписку, однак свого обов'язку у визначений строк не виконав та одержаних коштів ОСОБА_3 не повернув, а також не встановивши підтверджень порушень вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України під час укладення спірного договору позики,місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити ОСОБА_2.

Касаційну скаргу залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя П.О. Гвоздик