Номер провадження: 22-ц/785/7313/16
Головуючий у першій інстанції Сувертак І. В.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фаундбуд» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

в с т а н о в и л а:

02.09.2016р. ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом у якому просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 28.12.2016р, укладений між нею та відповідачем ТОВ «Фаундбуд», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., зареєстрований в реєстрі за №5993, нежитлових будівель та споруд загальною площею 2392,8 кв.м., розташований на земельній ділянці 128514 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Одночасно позивачка надала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на весь єдиний майновий комплекс загальною площею 2 392,8 кв.м., розташований на земельній ділянці 12 851 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до набрання чинності рішення у справі заборонити третім особам у будь-якій спосіб вчиняти будь-які дії стосовно вказаного майнового комплексу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.09.2016р. заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено у повному обсязі.

У апеляційній скарзі ПАТ «Марфін Банк», який не приймав участі у розгляді справи в суді першої інстанції, просить скасувати ухвалу суду про забезпечення позову та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, що призвело до порушення прав та законних інтересів апелянта, оскільки вказане майно перебуває в іпотеці за іпотечним договором від 25.07.2008р., на це майно за рішенням суду звернуто стягнення, яке перебуває на примусовому виконанні у Державній виконавчій службі.

Особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України іх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно до вимог ч.5 ст.153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій, крім іншого, зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Пунктом 3 ч.1ст.210 ЦПК України встановлено, що ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд.

В абз. 3 п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз'яснено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали суду.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання про забезпечення позову в повному обсязі, взагалі не навів будь-яких мотивів прийнятого ним виду забезпечення позову, обмежившись лише посиланням на ст.ст.151-153 ЦПК України та на те, що предметом позову є спірний договір купівлі-продажу нежитлової будівлі.

Згідно п. 4 Постанови Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має братии до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися, распоряджатися власним майном або перешкоджати йому у здійсненні господарської діяльності.

Однак, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції цих вимог не виконав.

Так, при винесенні оскаржуваної ухвали суд не отримував жодних відомостей з Державного реєстру речових прав, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру заборон про наявні/відсутні зареєстровані обтяження чи наявне/відсутнє зареєстроване право власності на зазначене нерухоме майно.

Банк у апеляційній скарзі зазначає, що майно, стосовно якого оскаржуваною ухвалою суду вжито заходи забезпечення позову, за іпотечним договором від 25.07.2008р. перебуває у нього в іпотеці. На теперішній час на виконанні відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження про стягнення заборгованості з ТОВ «ФАУНДБУД» на користь ПАТ «Марфін Банк» за кредитним договором. Однак звернути стягнення на заставлено майно: єдиний майновий комплекс загальною площею 2392,8 кв.м. за вказаною адресою неможливо, оскільки на цього накладено арешт.

Своєю ухвалою від 05.09.2016р. суд порушив законне право ПАТ «Марфін Банк» як іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки.

Не з'ясувавши ці обставини, суд першої інстанції не встановив і осіб, права яких може бути порушено вчиненням такої процесуальної дії, чим порушив норми процесуального права та права заявника, який не приймає участь у розгляді справи.

Банк надав до апеляційного суду акт №48611996/10 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 19.09.2016р., за яким вказаний предмет іпотеки у відповідності до вимог ст. 49 Закону України «Про іпотеку» придбано ПАТ «Марфін Банк» за початковою ціною 5 623 080,00 грн. і цей акт є підставою для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів.

Крім того, як видно з матеріалів справи суд в один і той же день відкрив провадження у справі та вжив заходи забезпечення позову, що свідчить про поверховість з'ясування cудом обставин при вирішенні цього питання.

Більш того, як убачається з іпотечного договору це майно складається з: двоповерхової будівлі, складу матеріальних цінностей, складу ПЗМ, трансформаторної, паливних резервуарів, естакади (шляхи козлового крану), мостіння, колонки, огородження, що свідчить про те, що на цьому об'єкті здійснюється господарська діяльність, а оскаржувана ухвала перешкоджає цьому.

Відповідно до положень ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

На думку колегії суддів вжиті заходи забезпечення позову не є співмірними із заявленими позивачкою вимогами, оскільки у позовній заяві ставиться питання лише про визнання правочину недійсним.

З огляду на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали були вирішені права та інтереси апелянта, який не приймав участь у справі й судом ухвалено оскаржувану ухвалу з порушенням вимог закону, тому вона за правилами п.2 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргупублічного акціонерного товариства «Марфін Банк» задовольнити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2016 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на весь єдиний майновий комплекс, загальною площею 2 392,8 кв.м., розташований на земельній ділянці 12 851 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та заборони у відношенні цього майна виконання яких- небудь дій: купівлю-продаж, дарування, інше - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф.Парапан

В.О.Панасенков

М.М.Драгомерецький