Справа № 513/1591/15-ц
Провадження № 2/513/162/16
Саратський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

про затвердження мирової угоди

06 червня 2016 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

судді Смірнової І.О.,

секретаря Коноваленко Т.М.,

за участю адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата

цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_3,

з викликом третьої особи - представника відділу культури Саратської районної державної адміністрації Одеської області

до

ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області,

ОСОБА_5

про

поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

25.12.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що працювала на посаді художнього керівника Міняйлівського сільського будинку культури з 21.02.2007 року по 27.11.2015 року, на умовах безстрокового трудового договору.

Розпорядженням Міняйлівського сільського голови від 27.11.2015 року № 16 її звільнено з роботи, згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, у звязку з прогулами з 27.11.2015 року.

Позивачка вважає своє звільнення із займаної посади художнього керівника Міняйлівського сільського будинку культури протиправним та безпідставним, а розпорядження Міняйлівського сільського голови незаконним та таким, що грубо порушує вимоги чинного законодавства України.

Свої твердження позивачка обґрунтувала наступним.

1. Розпорядження Відповідачем винесено безпідставно так, як мною не вчинялися порушення вимог діючого законодавства, у тому числі трудової дисципліни.

В своєму розпорядження відповідач посилається на підстави звільнення відповідно до п. 4 статті 40 КЗпП України, за прогули, відсутність на робочому місці, однак не зазначає в які ж дні та в який час здійснювалося, як він вважає, дане порушення трудової дисципліни.

В трьох актах, без зазначення дат складання, відповідач написав, що 10.11.2015 року художній керівник Міняйлівського БК ОСОБА_3 з 8 години 40 хвилин до 13 години, згідно графіку роботи, не находилася на своєму робочому місці; 12.11.2015 року художній керівник Міняйлівського БК ОСОБА_3 з 8 години 45 хвилин до 13 години, згідно графіку роботи, не находилася на своєму робочому місці; 17.12.2015 року позивачка з 8 години 55 хвилин до 13 години, згідно графіку роботи, не находилася на своєму робочому місці.

Позивачка 10.11.2015 року з 10 години до 15 години разом із директором будинку культури ОСОБА_6 працювала над планом роботи будинку культури на 2016 рік в приміщенні ОСОБА_4 сільської бібліотеки разом із завідувачем Фуратовським клубом ОСОБА_7 та сільським бібліотекарем ОСОБА_8 Вони обговорювали тематику зустрічей, бесід які планується провести у 2016 році, так як ці заходи вони проводять разом. А з 16 до 19 години проводили в будинку культури заняття гуртків.

12.11.2015 року позивачка з 9 години 15 хвилин до 11 години знаходилася у школі, роздавала школярам вірші, пісні, сценарій, про зазначене позивачка попередила директора будинку культури ОСОБА_6, ввечері з 16 години до 19 години вони проводили заняття в гуртках.

17.11.2015 року, вранці, позивачка разом із ОСОБА_6 прийшли до сільської ради для того щоб надати сільському голові ОСОБА_5 табель робочого часу, однак ОСОБА_5 його не прийняв і не підписав та сказав щоб вони писали заяви на звільнення. Вони заяви не написали, пішли до школи де спілкувалися з учасниками гуртків. З 10 години до 14 години позивачка знаходилася у домі культури, де разом з ОСОБА_6 прикрашали зал для проведення храмового дня села.

Вищезазначене підтверджує, що позивачка знаходилася на роботі на робочому місці та на території закладів, де, відповідно до трудових обовязків, повинна виконувати роботу, передбачену посадовою інструкцією.

В п. 24. Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Тобто, мається на увазі відсутність працівника не на робочому місці, а на роботі

Таким чином, накладення на позивачку дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за відсутність на робочому місці є необгрунтованим, а підставою для винесення вищезазначеного розпорядження сільського голови ОСОБА_5 є виключно його висновки, а ні норми трудового законодавства.

2. При винесенні розпорядження про звільнення позивачки відповідач допустив грубе порушення порядку застосування дисциплінарних стягнень, а саме невиконання обовязкової при звільненні вимоги ч.1 статті 149 КЗпП України.

Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен отримати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

27 листопада 2015 року відповідач надав позивачці та директору будинку культури ОСОБА_6 для ознайомлення складені ним вищезазначені акти про відсутність їх на робочих місцях та розпорядження про звільнення з роботи.

Вважаючи, що позивачка допустила порушення трудової дисципліни, відповідач не витребував письмового пояснення від неї, як того вимагає стаття 149 КЗпПУ, хоча мав реальну змогу, та взагалі не мав бажання вислухати.

- Без отриимання письмових пояснень від працівника накладання на працівника дисциплінарного стягнення, відповідно до статті 149 КЗпПУ неправомірно.

Невиконання зазначеної вимоги при звільненні привело до видання відповідачем незаконного та необґрунтованого розпорядження про звільнення позивачки з роботи.

3. Згідно ч. 3 ст. 149 КЗпП України, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Позивачка вважає, що дані положення трудового законодавства взагалі проігноровані відповідачем.

Раніше до неї ніколи не застосовувалися дисциплінарні стягнення, а навпаки, пропрацювавши на даній посаді 10 років, вона має позитивну характеристику від колишніх роботодавців та начальника відділу культури Саратської райдержадміністрації, мешканців села.

У 2008 році начальником відділу культури Саратської райдержадміністрації нагороджений Грамотою хореографічний колектив «Романица» Міняйлівського СБК, позивачка за творчий дебют у районному огляді з хореографічного жанру.

У 2012 році вона була нагороджена Грамотою голови районної державної адміністрації і голови районної ради за вагомі особисті досягнення в професійній діяльності у сфері культури та мистецтва Саратського району та з нагоди відзначення Міжнародного жіночого дня 8 березня.

10.12.2014 року вона успішно пройшла атестацію, що підтверджується висновками атестаційної комісії під головуванням начальника відділу культури ОСОБА_9, вказаними в атестаційному листі, а саме : «відповідає займаній посаді».

Її праця на благо мешканців села відображена також у статтях районної газети, а саме, проведення за участю працівників дому культури та бібліотеки «вечорниць» присвячених вишивкам, підготовка концертних програм до храмових днів села, забезпечення культурної програми в пришкільному таборі «Сонечко» (проведення КВН, конкурсів, екскурсій).

Таким чином, всупереч вимогам ч. 3 ст. 149 КЗпП України, під час винесення розпорядження про її звільнення сільським головою ОСОБА_5 не врахована її попередня робота.

Позивачка вважає, що причиною ї звільнення було те, що вона була кандидатом на посаду Міняйлівського сільського голови на місцевих виборах 2015 року.

Безпідставне звільнення її з роботи з порушенням трудового законодавства призвело до її моральних, душевних страждань, погіршення стану здоровя, втрати нормальних життєвих звязків з мешканцями села та родинних відносин, які вимагають від неї додаткових життєвих зусиль для організації її життя. Розмір моральної шкоди вона визначила у розмірі 10 000 гривень.

Згідно ст. 233 ч.1 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Вважаючи, що її звільнення з посади художнього керівника Міняйлівського будинку культури проведено з грубим порушенням вимог КЗпП України.

Згідно ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує вимоги про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Останні два місяця роботи позивачки є жовтень та листопад 2015 року. В жовтні вона отримала заробітну плату у сумі 1901 гривень; в листопаді - 1770 гривень 84 копійки. З урахуванням кількості відпрацьованих робочих днів протягом двох останніх місяців роботи, середньоденний заробіток складає 73 гривні 44 копійки.

Період вимушеного прогулу позивачки з 28.11.2015 року по 15.12.2015 року, складає 24 робочих дня, тобто розмір її середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає: 73 гривень 44 копійки х 24 = 1762 гривень 56 копійок і дана сума, після вирахування всіх обовязкових платежів, підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

На підставі вищевикладеного, позивачка просила суд поновити її на посаді художнього керівника Міняйлівського сільського будинку культури з 27.11.2015 року. Стягнути з ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1762 гривні 56 копійок, та моральну шкоду в сумі 10000 гривень.

20.01.2016 року від представника відповідача надійшло заперечення, в якому він просив суд відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог, т.я. звільнення позивачки проведено відповідно до вимог діючого законодавства (а.с.43).

02.02.2016 року від позивачки надійшла уточнююча позовна заява в якій вона просила поновити її на посаді художнього керівника Міняйлівського сільського будинку культури з 27.11.2015 року. Стягнути з ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 1762 гривень 56 копійок. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на посаді художнього керівника Міняйлівського сільського будинку культури. Стягнути з ОСОБА_4 сільської ради Саратського району Одеської області на її користь відшкодування завданої моральної шкоди у сумі 10 000 гривень.

Справа слухалась неодноразово.

У даному судовому засіданні сторони просили закрити провадження у справі та затвердити мирову угоду, яку вони уклали між собою 06.06.2016 року, згідно з якою: 1. Відповідач- Міняйлівська сільська рада Саратського району, Одеської області в особі сільського голови ОСОБА_5, який діє на підставі регламенту ОСОБА_4 сільської ради від 05.11.2015 року, визнає позовні вимоги позивачки ОСОБА_3 частково та не заперечує з приводу:

- внесення змін у запис трудової книжки позивачки ОСОБА_3 замість "звільнення у звязку з прогулом без поважних причин, на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, розпорядженням сільського голови ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області № 16 від 27.11.2015 року, вказати: «звільнити у звязку з припиненням трудового договору з ініціативи працівника, на підставі ст. 38 КЗпП України";

- відшкодувати (виплатити) ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 28.11.2015 року по 31.01.2016 року, у розмірі 3850 (три тисячі вісімсот пятдесят) гривень;

- сплатити ОСОБА_3 грошову суму у розмірі 2.000 (дві тисячі) гривень, за надання правової допомоги.

2. З моменту ухвалення Саратським районним судом Одеської області ухвали про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі, спір вважається врегульованим сторонами у повному обсязі. При цьому сторони не мають одна до одної будь-яких претензій майнового характеру, що стосується предмету спору у даній справі.

3. Позивач ОСОБА_3 гарантує, що після підписання цієї мирової угоди вона у межах прав, наданих їй як стороні у цивільній справі, вживатиме заходів, спрямованих на закриття провадження у справі.

4. З відповідача стягується судовий збір у розмірі 551 гривня 20 копійок,. відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України.

Наслідки укладення мирової угоди, закриття справи, передбачені ст.ст. 205, 206 ЦПК України, сторонам роз'яснені і вони з ними погодились.

Заслухавши клопотання сторін, думку представників сторін, які також просили суд затвердити мирову угоду, яку заключили сторони, т.я. вона не порушує права сторін, вивчивши матеріали справи суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню тому, що воно засноване на законі, не порушує права осіб, які приймають участь у справі.

Керуючись ст. ст. 175 , п. 4 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 209, 210, 294 ЦПК України,

суд

У Х В А Л И В :

клопотання задовольнити. Визнати мирову угоду, укладену між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), паспорт серія КЕ №957115, виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області, 18 лютого 1998 року, та , ОСОБА_5 ом Івановичем, ІНФОРМАЦІЯ_2, який діє на підставі регламенту ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області від 05.11.2015 року, (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2), паспорт серія КК № 272589, виданий Саратським РВ УМВС України в Одеській області, 23 липня 1999 року, згідно якої:

1. Відповідач ОСОБА_4 сільська рада Саратського району, Одеської області в особі сільського голови ОСОБА_5, який діє на підставі регламенту ОСОБА_4 сільської ради від 05.11.2015 року, визнає позовні вимоги позивачки ОСОБА_3 частково та не заперечує з приводу:

- внесення змін у трудової книжки позивачки ОСОБА_3 замість запису "звільнення у звязку з прогулом без поважних причин, на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, розпорядженням сільського голови ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області № 16 від 27.11.2015 року, записати: «звільнити у звязку з припиненням трудового договору з ініціативи працівника, на підставі ст. 38 КЗпП України";

- відшкодувати (виплатити) ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу, з 28.11.2015 року по 31.01.2016 року, у розмірі 3850 (три тисячі вісімсот пятдесят) гривень;

- сплатити ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у сумі 2.000 (дві тисячі) гривень.

2. З ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна ) гривня, відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України.

Провадження у цивільній справі № 513/1591/15-ц за позовом ОСОБА_3 з викликом третьої особи - представника відділу культури Саратської районної державної адміністрації Одеської області до ОСОБА_4 сільської ради Саратського району, Одеської області, ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд, протягом пяти днів після проголошення ухвали, а для осіб, які були відсутні при проголошені ухвали, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. О. Смірнова