Справа № 487/5569/15-ц
Провадження № 2/487/126/16
УХВАЛА

14.04.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

секретаря Уманського І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду Заводського району м. Миколаєва клопотання представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, в якому просить витребувати з незаконного володіння відповідачів грошові кошти у розмірі 23886 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.07.2015 р. дорівнює 570636,54 грн. 14.04.2016 р. надавши заяву про зменьшення розміру позовних вимог позивач остаточно просила витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_4 кошти у розмірі 12014 євро.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, банківські рахунки відповідачів.

Суд, заслухавши представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову; забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з*ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Представник позивача достатнього обґрунтування необхідності забезпечення позову не навів, та не мотивував, які саме підстави дають привід припускати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволення клопотання про забезпечення позову. Суд також враховує, що сам факт звернення до суду із позовом, не є беззаперечним доказом того, що невжиття заходів забезпечення позову зробить в подальшому неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Крім того, у заяві не обґрунтована співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами, їх нобхідність і достатність для забезпечення виконання можливого судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

відмовити за необґрунтованістю у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 про забезпечення позовних вимог по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.А. Карташева