У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство № 49», про усунення перешкод у користуванні житлом, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він проживає у АДРЕСА_1. Зазначає, що він приватизував кімнату у квартирі, у якій проживає, площею 15,4 кв. м і зареєстрував своє право власності на 52/100 її частини. У січні 2015 року він дізнався, що у спірній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_5, який у квартирі не проживає. Таким чином, просив визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним вище зустрічним позовом та просив зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні спірною квартирою.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено, визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме - кімнатою площею 13,8 кв. м у квартирі АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно із ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_5

Судом апеляційної інстанції правильно установлено, що ОСОБА_4 здійснює перешкоди ОСОБА_5 у користуванні спірним житлом. Законне право ОСОБА_5 є порушеним та підлягає захисту шляхом усунення перешкод у користуванні майном відповідно до ст. ст. 16, 391 ЦК України. При цьому, правильно зазначено, що право на звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування майном, яке перебуває у комунальній власності, мають власник майна - Дніпропетровська міська рада, або уповноважена особа, а також наймач. Таким чином, правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_4 не зазначив, яке саме право підлягає захисту, оскільки він є власником 52/100 частини спірної квартири, а 48/100 частини квартири неприватизовані та перебувають у комунальній власності, право користування якою має ОСОБА_5

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик