Справа № 556/2020/15-ц
Провадження № 2/565/348/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м ОСОБА_1

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням

суддіОСОБА_2
при секретаріОСОБА_1,
з участю позивача ОСОБА_3,
представника відповідачаОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області, Володимирецької районної державної адміністрації про зобовязання позачергово надати благоустроєне житло, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Володимирецької селищної ради Рівненської області про зобовязання надати йому благоустроєне житло у вигляді окремої квартири на склад сімї з однієї особи у межах норм житлової площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, з урахуванням 10 кв.м додаткової площі. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що він у 2004 році призначений на посаду судді Володимирецького районного суду Рівненської області, а з 2010 року його обрано на цю посаду безстроково. Він перебуває на черзі для отримання житла з лютого 2005 року і по даний час, відповідач в порушення вимог ч.7 ст.44 Закону України «Про статус суддів» не забезпечив його житлом протягом шести місяців після обрання.

Під час розгляду справи позивачем уточнено позовні вимоги, він просить зобовязати надати йому благоустроєне житло у вигляді окремої квартири на склад сімї з однієї особи у межах норм житлової площі, що відповідає встановленим санітарним та технічним вимогам, з урахуванням 10 кв.м додаткової площі, не пізніше трьох місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та надав пояснення, близькі за змістом до обґрунтування позову.

Представник відповідача Володимирецької селищної ради Рівненської області ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнала в повному обсязі та підтримала письмові заперечення відповідача проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовуються тим, що чинним законодавством України не передбачено строк, протягом якого особи, направлені на роботу в іншу місцевість, повинні бути забезпечені житлом органами місцевого самоврядування переважно перед іншими громадянами. На погляд відповідача, обовязок забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов протягом шестимісячного строку, покладений на місцеві органи виконавчої влади та органи Державної судової адміністрації. Позивач пропустив строк позовної давності, про застосування наслідків пропущення якого заявлено відповідачем.

Представник залученого судом до участі у справі співвідповідача Володимирецької районної державної адміністрації до суду не зявився, клопотав про розгляд позову ОСОБА_3 у відсутності представника. З письмових заперечень співвідповідача вбачається, що Закон України «Про статус суддів» на момент предявлення позову втратив чинність, отже, позивач втратив право на забезпечення житлом відповідно до його положень.

Представник залученої судом до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області до суду не зявився, клопотав про розгляд справи у відсутності представника. З письмових заперечень третьої особи проти позовних вимог вбачається, що аналіз законодавства, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин, свідчить про обовязок місцевих органів виконавчої влади за місцем роботи судді забезпечити його благоустроєним житлом, а дії ДСА та її територіальних органів із забезпечення суддів житлом є додатковими у разі невирішення цього питання органом місцевої виконавчої влади. У запереченнях йдеться про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки норми Закону, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, втратили чинність з 01.01.11 р.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог. При цьому суд встановив та врахував наступне.

Позивач ОСОБА_3 Указом Президента України № 1540/2004 від 25.12.04 р. призначений на посаду судді Володимирецького районного суду Рівненської області, постановою Верховної Ради України № 2765-VI від 02.12.10 р. «Про обрання суддів» обраний суддею безстроково, на цій посаді працює і на момент розгляду справи. Вказана обставина підтверджується довідкою Володимирецького районного суду Рівненської області № 03-118/15 від 28.12.15 р. та учасниками процесу не оспорюється.

Учасниками процесу не оспорюється, що ОСОБА_3 постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, за час перебування на посаді судді Володимирецького районного суду Рівненської області Володимирецькою селищною радою Рівненської області, Володимирецькою районною державною адміністрацією та територіальним управлінням ДСА України житлом не забезпечувався, проживає у гуртожитку, окремого благоустроєного житла не має.

Відповідно до ст.ст.126, 130 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів.

Пунктом 7 ст.14 Закону України «Про судоустрій України», який діяв на момент призначення позивача на посаду судді, гарантії самостійності судів і незалежності суддів забезпечуються, крім іншого, належним матеріальним та соціальним забезпеченням суддів.

Відповідно до ч.7 ст.44 Закону України «Про статус суддів» у редакції, чинній на момент призначення ОСОБА_3 на посаду судді, не пізніш як через шість місяців після обрання суддя Конституційного Суду, Верховного Суду або вищого спеціалізованого суду, який потребує поліпшення житлових умов, забезпечується благоустроєним житлом у вигляді окремої квартири або будинку Кабінетом Міністрів України, а суддя іншого суду - відповідними місцевими органами державної виконавчої влади за місцезнаходженням суду.

Частиною 8 вищезазначеної норми передбачено, що суддя має право на додаткову жилу площу відповідно до вимог статті 49 Житлового Кодексу України.

Відповідно до ст.31 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством та цим Кодексом. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Відповідно до ст.39 ЖК України, громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов: за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті; за місцем роботи - спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації і відповідного профспілкового комітету.

Статтею 40 вищезазначеного Кодексу передбачено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті. Цією ж нормою передбачено випадки зняття громадян з квартирного обліку.

Відповідно до ст.42 ЖК України, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених ст.46, ч.ч.1, 2 ст.54, ч.1 ст.90, ч.6 ст.101, ст.ст.102, 110, ч.1 ст.114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством.

Статтею 46 ЖК України передбачено категорії осіб, яким жиле приміщення надається поза чергою. Цією нормою передбачено, крім іншого, що особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість та особам, обраним на виборну посаду, коли це зв'язано з переїздом в іншу місцевість, жиле приміщення надається поза чергою.

Норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів (статті 47, 48, 49 ЖК України).

Відповідно до ст.5 ЖК України, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства в їх сукупності свідчить про те, що обовязок позачергового забезпечення позивача ОСОБА_3 жилим благоустроєним приміщенням в межах норми жилої площі та з урахуванням права на додаткову площу покладено на виконавчий комітет Володимирецької селищної ради Рівненської області, у звязку з чим суд відхиляє заперечення цього відповідача щодо його неналежності.

Рішенням виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області № 24 від 15.02.05 р. «Про взяття на квартирний облік гр-на ОСОБА_3А.» позивача занесено до списку осіб для першочергового отримання житла згідно ст.46 п.2 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься у рішенні Конституційного Суду України від 09.02.99 р. № 1-рп/99, відповідно до якого дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Виходячи з вищевикладеного, питання про забезпечення позивача ОСОБА_3 житлом повинно вирішуватись на підставі нормативно-правових актів, які були чинними на час його обрання суддею. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові № 6-157цс-14 від 12.11 14 р.

Відхиляючи доводи відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог та надання позивачу ОСОБА_3 житла раніше за інших осіб, що перебувають з ним у тій самій черзі, суд керується наступним.

Як встановлено у ст.43 ЖК України, громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством та цим Кодексом. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік.

У підтвердження перебування на одній з позивачем черзі інших осіб з більш раннім часом взяття на облік суду подано рішення виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області № 8 від 02.02.16 р. «Про затвердження списків квартирного обліку», відповідно до якого станом на момент затвердження вказаного рішення ОСОБА_3 перебуває на квартирному обліку під № 126 у загальній черзі та під № 43 у першочерговій черзі.

З наявної в матеріалах справи довідки Володимирецької селищної ради № 02-23/69 від 03.02.16 р. вбачається, що перед ОСОБА_3 на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на даний час знаходиться 125 осіб, які взяті на квартирний облік до 15 лютого 2005 року, з них в списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов в першочерговому порядку, знаходиться 42 особи.

З наданих суду вищезазначених документів вбачається, що позивач ОСОБА_3 у виконавчому комітеті Володимирецької селищної ради Рівненської області перебуває на обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов, у першочерговій черзі.

Разом з тим, відповідно до пп.2 п.46 чинних Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР № 470 від 11.12.84 р., особам, направленим у порядку розподілу на роботу в іншу місцевість, жилі приміщення надаються поза чергою. Дане положення узгоджується з вимогами ст.46 ЖК України та ч.7 ст.44 Закону України «Про статус суддів».

Отже, позивач ОСОБА_3 має право на позачергове, а не першочергове, одержання житла, і повинен перебувати у списках осіб, що потребують поліпшення житлових умов позачергово, а не першочергово.

Надані відповідачем докази, з яких вбачається, що у першочерговій черзі перед ОСОБА_3 на обліку потребуючих поліпшення житлових умов перебувають і інші особи, не спростовують висновків суду про обовязок забезпечити позивача житлом поза чергою та не можуть свідчити про порушення прав інших осіб, які взяті на квартирний облік та перебувають у першочерговій черзі.

Аналізуючи наведені відповідачами обґрунтування щодо пропуску позивачем строку позовної давності, суд приходить до висновку про їх відхилення, оскільки втрата чинності Законом України «Про статус суддів» з 01.01.11 р. не може бути підставою для висновку про пропуск ОСОБА_3 строку позовної давності, за встановлених судом обставин незабезпечення його житлом під час дії вказаної норми.

Відповідно до Порядку забезпечення житлом суддів Апеляційного суду України, апеляційних і місцевих судів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 707 від 03.08.05 р., який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, суддям, які відповідно до житлового законодавства перебувають на обліку громадян, що потребують поліпшення житлових умов, надають окрему квартиру або будинок місцеві органи виконавчої влади не пізніше ніж через шість місяців після їх обрання на посаду. Взяття, перебування та зняття з обліку судді здійснюється виконавчими комітетами рад за місцем роботи відповідно до житлового законодавства. У разі коли місцевий орган виконавчої влади або Міноборони у шестимісячний строк не забезпечили житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, суд на підставі його заяви за погодженням з Державною судовою адміністрацією або її територіальним управлінням (стосовно судді місцевого суду) може прийняти рішення про придбання житла за рахунок коштів державного бюджету та передачу його у користування судді.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 07.05.12р. у справі № 21-292а-11, обовязок забезпечити житлом суддю, який потребує поліпшення житлових умов, покладений на місцеві органи виконавчої влади за місцем роботи судді, а дії ДСА та її територіальних управлінь із забезпечення суддів житлом є додатковими у разі невирішення цього питання органом місцевої виконавчої влади.

За таких обставин, враховуючи, що в порушення вимог ч.7 ст.44 Закону України «Про статус суддів», що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, виконавчим комітетом Володимирецької селищної ради Рівненської області суддя Володимирецького районного суду Рівненської області Поровський В.А. житлом не забезпечений, суд вбачає правові підстави для задоволення позовних вимог та зобовязання надати йому благоустроєне житло за місцем роботи у вигляді окремого жилого приміщення, що відповідає встановленим санітарно-технічним вимогам, у межах норм жилої площі з урахуванням права на додаткову жилу площу.

Разом з тим, слід відмовити у задоволенні вимоги про зобовязання відповідача вчинити такі дії не пізніше трьох місяців з моменту набрання рішенням законної сили у звязку з відсутністю правових підстав.

Судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі ст.44 Закону України «Про статус суддів», ст.ст.5, 43, 46 ЖК України, керуючись ст.ст.8, 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобовязати виконавчий комітет Володимирецької селищної ради Рівненської області надати ОСОБА_3 благоустроєне житло в смт.Володимирець Рівненської області у вигляді окремого жилого приміщення, що відповідає встановленим санітарно-технічним вимогам, у межах норм жилої площі з урахуванням права на додаткову жилу площу.

Стягнути з виконавчого комітету Володимирецької селищної ради Рівненської області на користь ОСОБА_3 понесені позивачем судові витрати в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі ухвалення рішення у відсутності особи, яка бере участь у справі, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Головуючий: