АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3937/16 Справа № 205/9094/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Басова Н. В. Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.,

суддів - Посунся (Колодяжна) Н.Є., Прозорової М.Л.,

при секретарі - Черкас Є.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року по справі за зявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районні м. Дніпропетровська про встановлення факту належності трудової книжки,-

ВСТАНОВАЛА:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки, посилаючись на те, що в трудовій книжці його прізвище, ім`я, по-батькові зазначено як ОСОБА_3, а в паспорті громадянина України, як ОСОБА_2. У 1997 році заявник змінив ім`я з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2», після чого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ, заявнику в квітні 1997 року видано відповідне свідоцтво. На даний час у зв'язку з досягненням відповідного віку у заявника виникла необхідність оформити пенсію. Заявник просив суд встановити факт належності йому трудової книжки НОМЕР_1 яка видана 14 вересня 1979 року на ім`я «ОСОБА_2»

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року у задоволені заяви було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Цим вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення заявника до суду у заявника не виникло право на пенсію, у зв'язку з чим воно ніким не може порушуватися, оспорюватися чи невизнаватися і тому захисту не потребує, а також заявник офіційно змінив ім'я та жодних описок при відкритті трудової книжки судом не встановлено та в матеріалах справи відсутні будь-які докази в підтвердження звернення заявника до пенсійного фонду.

Проте з такими вимогами погодитися не можна, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до паспорту громадянина України Серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с. Сараарт Спитатського району, Вірменія (а.с.5).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 виданої 14 вересня 1979 року на ім'я ОСОБА_3, заявник розпочав свою трудову діяльність з 24 травня 1979 року та останній запис датований 10 липня 1995 року (а.с.7-9).

Згідно свідоцтва про зміну прізвища, ім`я, по-батькові серії НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 22 квітня 1997 року, ОСОБА_3 змінив ім`я на «ОСОБА_2», про що було зроблено актовий запис №22 (а.с.11).

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, а п.5 ч. 2 цієї статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

А згідно п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Крім того відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31 березня 1995 року № 5 №Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз'яснено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об'єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначалося вище, внести зміни в трудову книжку заявник не може, оскільки він змінив ім'я (22 квітня 1997 року) вже після закінчення офіційної трудової діяльності за трудовою книжкою (останній запис датований 10 липня 1995 рік), а тому заявник і просив встановити факт належності йому трудової книжки, який йому необхідно для вирішення в майбутньому питання пенсійного забезпечення, а в іншому порядку заявник це питання вирішити не може, проте суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні заяви на ці обставини взагалі уваги не звернув.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, за необхідне встановити факт належності заявнику трудової книжки НОМЕР_3 виписаної 14 вересня 1979 року на ім'я ОСОБА_3, у зв'язку з чим рішення суду рішення суду є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Встановити факт належності ОСОБА_2 трудової книжки НОМЕР_3, виписаної 14 вересня 1979 року на ім`я ОСОБА_3

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді