АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Коренюк А.М.
Справа №753/4445/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Рубан С.М., Желепи О.В.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи», що є правонаступником ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2 950 723,51 грн., а саме: за кредитом - 1 804 000,00 грн., по відсотках - 1 146 723,51 грн. та вирішити питання судових витрат.

В мотивування вимог посилалося на те, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»та ОСОБА_1 12.12.2007 року було укладено договір № 11380-К, згідно умов якого, останньому було надано кредит у розмірі 2 300 000,00 грн. на строк до 05.12.2022 року.

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов'язання за кредитним договором, проте, відповідач ОСОБА_1 їх не виконує належним чином, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника в судовому порядку.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року -позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 2 950 723,51 грн. заборгованості за кредитним договором. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує, що судом не дотримано умов проведення заочного розгляду справи, витяг з Додатку № 1 до вказаного Договору щодо нібито відступлення прав за кредитним договором з Позичальником в даній справі також є сумнівним, оскільки зроблений не сторонами правочину, а аналітиком ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_3,

В матеріалах цивільної справи відсутні докази повідомлення позичальника щодо зміни кредитора, судом було неповно та поверхнево досліджено обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи по суті та ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, зокрема, в частині розміру стягнутої заборгованості по відсоткам.

Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позичальнику готівки через касу банку та доказів перерахування цих коштів на позичковий рахунок № НОМЕР_1 позичальника у сумі 2 300 000, 00 грн.

Розрахунок заборгованості станом на 20.01.2016 року, на думку апелянта, не відображає повної інформації за всіма платежам та розрахунковими періодами за Кредитним договором № 11380-к від 12.12.2007 року та має арифметичні недоліки.

Також вказує на те, що Кредитний договір № 11380-к від 12.12.2007 року не містить детального розпису загальної вартості кредиту для споживача, інформації щодо переваг та недоліків пропонованих схем кредитування .

Крім того, 22.09.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції, Борискевичем Артемом Ігоровичем було відкрито виконавче провадження № 44790750 на підставі виконавчого напису № 1352 від 24.09.2013 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. щодо звернення стягнення на три земельні ділянки. Стягувачем в даному виконавчому провадженні зазначається ТОВ «Кредитні ініціативи».

Представник позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» проти апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Оскільки ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у такому разі внаслідок порушення ним зобов'язання, заборгованість має бути стягнута у судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 12 грудня 2007 року був укладений кредитний договір № 11380-к, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2 300 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15, 5 % річних, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів - до 05 грудня 2022 року, на умовах забезпеченості,поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 5-6,7-10, 11-13, 14, 15, 16-17, 18-19, 20-30,42).

Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів. В свою чергу, відповідач ОСОБА_1, скориставшись кредитними коштами, свої зобов'язання за договором належним чином не виконав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач припинив сплачувати заборгованість по кредиту, у зв'язку з чим, станом на 20.01.2016 року загальна сума заборгованості складає 2 950 723,51 грн., а саме: за кредитом - 1 804 000,00 грн., по відсотках - 1 146 723,51 грн.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст.ст.549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції цілком законного висновку дійшов про відповідальність боржника за вказаним договором та ухвалив рішення про задоволення позову, оскільки умови кредитного договору не виконуються належним чином, а та обставина, що боржник не був повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, не звільняє його від обов'язку виконати зобов'язання.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, що тягне за собою прострочення кредитора, є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні попередньому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи позов, правильно застосував норми матеріального права, а тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-979 цс15.

Зазначаючи в апеляційній скарзі про невірність проведеного банком розрахунку, апелянт не спростував надані позивачем докази, не представив свого розрахунку, який би давав підстави до з'ясування зазначених обставин, що чітко передбачено ст. ст. 57, 58, 60 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіряючи законність ухваленого рішення, не виявила порушень Банком Закону України «Про захист прав споживачів» з огляду на те, що відповідач володів інформацією з приводу умов кредитування, орієнтовної сукупної вартості кредиту, наявних в банку форм кредитування та відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача, переваг та недоліків пропонованих систем кредитування, вартості всіх послуг, пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням кредитного договору.

Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

У відповідності до п.3 ч.7 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» право відкликання згоди не застосовується щодо споживчих кредитів, наданих на купівлю послуги, виконання якої відбулося до закінчення строку відкликання згоди.

Таким чином, Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Проте, ОСОБА_1 правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору не скористався.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді