Справа № 459/1731/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21 липня 2016 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь 684,00 грн. 3% річних та 7 989,00 грн. збільшеного боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції. На обґрунтування позову послався на те, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 08.04.2014 року з ОСОБА_3 на його користь стягнуто 9 382,53 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 2 000,00 грн. моральної шкоди. 23.06.2014 року йому було видано виконавчий лист, який був предявлений до виконання та було відкрите виконавче провадження. Вказує, що 3% річних по несплаченому боргу становить 684,00 грн. та збільшений борг з врахуванням індексу інфляції складає 7 989,00 грн.

Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд на підставі статей 224, 225 ЦПК України здійснив заочний розгляд справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 08.04.2014 року (справа № 459/1471/14-к) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 9 382,53 грн. заподіяної матеріальної шкоди та 2 000,00 грн. моральної шкоди.

Станом на момент подачі позову в суд, відповідач зазначених сум боргу на користь позивача не сплатив.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення прав та обов`язків в тому числі є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України №113цс14 відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов`язанням.

Тож слід дійти висновку, що зобовязання ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 є грошовим.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В розумінні вказаної правової норми нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, 3% річних від суми боргу становить 684,00 грн. (11382 х 3 х 731 / 365 / 100), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Що стосується позову в частині стягнення збільшеного боргу з врахуванням індексу інфляції, суд виходить з наступного.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 7 989,00 грн. збільшеного боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції, нараховуючи таку на суму боргу 11 382,00 грн., коли така по вироку суду становить 11 382,53 грн., тому суд, не погоджується з розрахунком позивача та наводить, на свій погляд, правильний, відповідно до якого збільшений борг з врахуванням встановленого індексу інфляції становить 7 989,66 грн.

Розрахунок: 11 382,53 грн. х 101,0% / 100% х 100,4 % / 100% х 100,8 % / 100% х 102,9% / 100% х 102,4 % / 100% х 101,9% / 100% х 103,0 % / 100% х 103,1% / 100% х 105,3% / 100% х 110,8% / 100% х 114,0 % / 100% х 102,2% / 100% х 100,4 % / 100% х 99,0% / 100% х 99,2% / 100% х 102,3 % / 100% х 98,7% / 100% х 102,0% / 100% х 100,7% / 100% х 100,9% / 100% х 99,6% / 100% х 101,0% / 100% х 103,5% / 100% - 11 382,53 грн.

Оскільки позивач просить стягнути з відповідача на свою користь саме 7 989,00 грн. збільшеного боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції, суд, ураховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України (стосовно меж позовних вимог) приходить до висновку про задоволення цієї позовної вимоги в такому розмірі, в якому просить позивач.

Отже, позов задовольняється.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, беручи до уваги те, що позивач при подачі позову в суд судового збору за подання цієї позовної заяви не сплатив, суд, керуючись положенням першого речення частини 1 статті 88 ЦПК України, вважає, що з відповідача в користь держави слід стягнути 551,20 грн. судового збору.

Керуючись: ст.ст. 10, 30, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 684,00 грн. 3% річних та 7 989,00 грн. збільшеного боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення може бути переглянуте Червоноградським міським судом Львівської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області на протязі десяти днів з часу його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Д. І. Рудаков