Провадження № 2/369/4714/15
УХВАЛА

Іменем України

26.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчка А.Я. ,

за участю секретаря Раситюк М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТ-А» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТ-А» про стягнення заборгованості.

Разом з позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити його шляхом накладення арешту на будівлю адміністративно-побутового комплексу площею 18 405,00 кв. м, що розташована в м. Києві на вул. Миколи Амосова, буд. 12, літера С, та належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТ-А» () та оголошення заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Державній реєстраційній службі України, Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, Реєстраційній службі Головного управління юстиції у м. Києві та іншим органам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, а також будь-які дії (в тому числі правочини) щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інші) щодо вказаної будівлі.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТ-А» про стягнення заборгованості, де просив суд солідарно стягнути з останніх борг у сумі 15 000 000 грн. на підставі договорів позики та поруки.

Позивач вказував, що відповідачу ТОВ «ПРОЕКТ-А», поручителю, належить на праві власності будівля адміністративно-побутового комплексу (літера С), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, будинок 12, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 48031 від 29.09.2015 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно Серії САС № 922050 від 24.02.2010 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.10.2015 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТ-А» про стягнення заборгованості було задоволено.

Однак ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21.12.2015 року вказану ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області було скасовано та передано на питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України за заявою особи, яка бере участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, та забороною вчиняти певні дії.

За правилами ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме Рішення господарського суду м. Києва від 10.09.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 було задоволено у повному обсязі позов ПАТ «Укрсоцбанк» та прийнято рішення про звернення стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості ПАТ «Спільне підприємство «Ен ЕС АЙ Констракшн» перед Банком за Кредитним договором.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 року у справі № 5011-66/7999-2012 рішення господарського суду м. Києва від 10.09.2012 року залишено без змін.

Постановою Вищого Господарського Суду України від 26.02.2013 року залишена без змін постанова Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2012 року у справі №5011-66/7999-2012.

01.04.2013 року право власності на нерухоме майно було зареєстровано за ПАТ «Укрсоцбанк» в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

За таких обставин суд приходить до висновку, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 48031 від 29.09.2015 року та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно Серії САС № 922050 від 24.02.2010 року, про те, що адміністративно-побутовий комплекс (літера С), площею 18 405 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Амосова Миколи, будинок 12, та належить товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТ-А», , суперечить обставинам справи, які встановлені на підставі ухвали Апеляційного суду Київської області від 21.12.2015 року, що вказана спірна будівля, знаходиться у власності ПАТ «Укрсоцбанк», а не у власності ТОВ «ПРОЕКТ-А», про що суду не було і не могло бути відомо.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З таких обставин враховуючи вище наведене та те, що заявником не надано доказів на підтвердження належності власності ТОВ «ПРОЕКТ-А», на праві власності майна, на яке необхідно накласти арешт, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», керуючись ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТ-А» про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційного скарги протягом 5 днів з дня отримання ухвали особою, яка її оскаржує.

Суддя А.Я.Волчко