Семенівський районний суд Полтавської області
Справа № 547/125/16-ц
Провадження № 4-с/547/2/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Халявки В.І.

при секретарі Козулі Н.П.

з участю представника скаржника ОСОБА_1

особи, дії якої оскаржуються, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області скаргу на бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Хорольського РУЮ ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС Хорольського РУЮ ОСОБА_2, в якій вказувала, що 14 січня 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Хорольського РУЮ ОСОБА_2 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49790201 про стягнення з неї боргу на користь ПАТ «Родовід Банк». При цьому постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено за адресою: АДРЕСА_1, а не за адресою, що вказана у виконавчому листі, а саме: 19200, Черкаська область, м. Жашків, вул. Молодіжна, 32, тобто за місцем її фактичного проживання. Про відкриття виконавчого провадження вона випадково довідалась 05 лютого 2016 року після отримання рекомендованого листа від Семенівського районного суду Полтавської області із ухвалою від 29 січня 2016 року про залишення без розгляду її скарги на дії державного виконавця ВДВС Хорольського РУЮ ОСОБА_2

Посилаючись на приписи ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», де йдеться про те, що постанову про відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен надіслати боржникові за адресою, зазначеною у виконавчому документі, ОСОБА_3 просила поновити їй строк для подання скарги та визнати бездіяльність старшого державного виконавця незаконною та протиправною.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримав її скаргу та пояснив, що з нього , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 рішенням суду стягнуто солідарно на користь «Родовід Банку» заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Він, ОСОБА_1 має від ОСОБА_3 універсальну довіреність на ведення ним від її імені будь-яких справ, в тому числі і справ, повязаних з виконавчим провадженням про стягнення з ОСОБА_3 боргу за кредитним договором. Остання проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. 14 січня 2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Хорольського районного управління юстиції ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_3 При цьому копію постанови про відкриття виконавчого провадження було направлено не в м. Жашків, а за адресою: АДРЕСА_2. Він, ОСОБА_1 як довірена особа, отримав вказану постанову 20 січня 2016 року, а 28 січня 2016 року від імені ОСОБА_3 подав до Семенівського районного суду Полтавської області скаргу на цю постанову та прохав визнати дії державного виконавця неправомірними, а постанову скасувати.

Представник скаржника вважає, що направленням постанови про відкриття виконавчого провадження не за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 порушено її права, як боржника, однак не пояснив, які саме права порушено.

Представник ВДВС Хорольського РУЮ старший державний виконавець Сальнік О.В. вважає свої дії правомірними, а скаргу надуманою. ОСОБА_4 пояснила, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором надійшов до ДВС із ВДВС Соломянського РУЮ м. Києва. У постанові головного державного виконавця ВДВС Соломяського району про закінчення виконавчого провадження було зазначено адресу проживання боржниці АДРЕСА_3. Саме на цю адресу і було направлено рекомендованим листом з повідомленням постанова про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2016 року, яка отримана довіреною особою ОСОБА_1 20 січня 2016 року. А вже 28 січня 2016 року ОСОБА_1 подав до суду від імені ОСОБА_3 скаргу на дії держаного виконавця. ОСОБА_4 пояснила, що скарга ОСОБА_3І є надуманою та спрямованою на навмисне затягування виконання рішення суду.

Вислухавши пояснення представника скаржника, особи, чиї дії оскаржуються, дослідивши докази, суд вважає, що скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Встановлено, що на виконання рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 14 травня 2012 року 3 липня 2012 року видано два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно на користь «Родовід Банку» заборгованості за кредитним договором у розмірі 266 061 грн. 12 коп. та з кожного судових витрат по 1 330 гривень.

Виконавчий лист на імя ОСОБА_3 у 2015 році знаходився на виконанні у відділі ДВС Соломянського районного управління юстиції м. Києва (а.с.14).

27 листопада 2015 року головним державним виконавцем цього відділу було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавчий лист направлено для виконання в ДВС Хорольського РУЮ Полтавської області. В постанові про закінчення виконавчого провадження від 27.11.2015 року зазначено адресу боржника АДРЕСА_4 (а.с.15).

14 січня 2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Хорольського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 15 січня 2016 року направлено копію цієї постанови боржнику ОСОБА_3 за адресою:м. Хорол, АДРЕСА_5 (а.с.16-17).

Згідно з картою про вручення поштового відправлення адресат ОСОБА_3 отримала копію вказаної постанови особисто, про що є позначка на самій картці (а.с. 18).

Однак, як встановлено в судовому засіданні копію постанови державного виконавця отримала довірена особа ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_5, який є представником скаржниці у цій справі.

Як пояснив ОСОБА_1 він має розлогу довіреність від ОСОБА_3 на представництво її інтересів, в тому числі і при здійсненні виконавчого провадження про стягнення з неї боргу на користь банку.

Встановлено, що ОСОБА_1, будучи уповноваженою особою боржника, від її імені 28 січня 2016 року подав до Семенівського районного суду Полтавської області скаргу на постанову державного виконавця Сальнік О.В. від 14 січня 2016 року, у якій просив визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати вказану постанову (а.с. 37-40).

Вказана скарга ухвалою суду від 29 січня 2016 року залишена без розгляду та провернута скаржнику у звязку з пропущенням строку звернення до суду (а.с.19).

Згодом ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 24 лютого 2016 року ухвала районного суду скасована, а справу повернуто до районного суду для вирішення питання про прийняття скарги до розгляду (а.с.42-43).

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 8 Закону України « Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до приписів ч.1 та ч.5 ст.9 зазначеного Закону сторони можуть реалізовувати свої права і обовязки у виконавчому провадження самостійно або через представників. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Про право сторони виконавчого провадження на оскарження дії або бездіяльності державного виконавця безпосередньо до суду йдеться в ч.1 та ч.2 ст. 82 Закону України « Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, і цього не оспорює сам представник скаржника, що боржник ОСОБА_3 шляхом видачі довіреності уповноважила ОСОБА_1 на представництво її інтересів у виконавчому провадження про стягнення боргу, що ОСОБА_1 як представник, вчасно отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження та від імені боржника ОСОБА_3 подав до суду скаргу на дії державного виконавця, тобто таким чином реалізував право ОСОБА_3І на оскарження дій чи бездіяльності, тому твердження скаржника про те, що їй стало відомо про постанову від 14 січня 2016 року тільки 5 лютого 2016 року не відповідає дійсності та не береться судом до уваги.

Таким чином суд дійшов висновку, що в даному випадку діями чи бездіяльністю державного виконавця ніяким чином не порушені права чи свободи ОСОБА_3, тому підстав для задоволення скарги не вбачається.

Статтею 31 Закону «Про виконавче провадження» дійсно передбачено направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржникові за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У виконавчому листі, виданому ще 2012 році на імя ОСОБА_3 (а.с.14), де відтворено резолютивну частину рішення суду, зазначено місце проживання ОСОБА_3 в м. Жашків Черкаської області, а в розділі місцезнаходження чи місце проживання сторін зазначено адресу вул. Чигринівка, 23 в м. Хоролі.

Сам представник скаржника в судовому засіданні пояснив, що за останньою вказаною адресою знаходиться непридатний для проживання жилий будинок та підтвердив, що на наданому суду державним виконавцем фото (а.с. 24) саме цей будинок.

Визнаючи правильними дії державного виконавця щодо направлення копії постанови за адресою АДРЕСА_6, суд виходить з того, що саме ця адреса була вказана державною виконавчою службою у постанові про закінчення виконавчого провадження, що вказана постанова боржником ОСОБА_3 не оскаржена, що саме за цією адресою повноважним представником ОСОБА_6Ю отримано копію постанови та реалізовано право боржника на її оскарження, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно саме ОСОБА_3І . є власником вказаної квартири, що виконавчий лист про стягнення боргу перебував на виконанні неодноразово і тривалий час, що в 2014 році з ОСОБА_3І в судовому порядку стягувався борг за комунальні послуги на користь «Лубнитеплоенерго» та все листування у виконавчому провадженні здійснювалося з боржником за вище вказаною адресою (а.с. 25-27).

Суд також бере до уваги пояснення державного виконавця про надумані мотиви скарги та намагання скаржниці затягнути виконання рішення суду щодо стягнення боргу.

Встановлено, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження представником боржника отримана 20 січня 2016 року, а скарга на дії державного виконавця подана до суду лише 10 лютого, тобто поза межами десятиденного строку на подання скарги, передбаченого ст. 385 ЦПК України.

Представником скаржника не доведено поважність причини пропущення строку для звернення до суду, тому суд не вбачає підстав для його поновлення, що також є підставою для відмови в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 3,10,60,383-387 ЦПК України, ст.ст. 8,9,31,82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 237,244 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого державного виконавця Відділу ДВС Хорольського районного управління юстиції Полтавської області ОСОБА_2 при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2016 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст ухвали виготовлено 04 березня 2016 року.