Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» та Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Укртранснафта», Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди, визнання недійсним контракту в частині, визнання недійсним рішення,

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» (далі - ПАТ «Укртранснафта»), Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі - НАК «Нафтогаз України»), третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди, визнання недійсним контракту в частині, визнання недійсним рішення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 09 серпня 2012 року ОСОБА_2 було обрано на посаду голови правління ПАТ «Укртранснафта» на строк визначений статутом товариства. На підставі зазначеного рішення між НАК «Нафтогаз» України» та головою правління ПАТ «Укртранснафта» ОСОБА_2 10 серпня 2012 року було укладено контракт № 170. Відповідно до п. 6.1. зазначеного контракту, він є укладеним з дати його підписання сторонами та діє з 10 серпня 2012 року по 10 серпня 2015 року. Рішенням № 42 загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 03 серпня 2015 року припинено 10 серпня 2015 року повноваження голови правління товариства ОСОБА_2 у зв'язку з закінченням строку дії контракту та уповноважено т.в.о. генерального директора товариства ОСОБА_5 оформити його звільнення із займаної посади 10 серпня 2015 року за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України у зв'язку з закінченням строку трудового договору. Відповідно до положень статуту ПАТ «Укртранснафта», чинного станом на 10 серпня 2012 року голова правління товариства входить до складу його правління, а правління товариства обирається строком на 5 років у кількості не менше 5 осіб, а положенням про правління ПАТ «Укртранснафта» визначено, що рішення про обрання голови і членів правління приймається загальними зборами акціонерів товариства, строком на 5 років у кількості не менше 5 осіб. Позивач вважає, що зміст рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» про призначення ОСОБА_2 та положення п. 13.6. статуту ПАТ «Укртранснафта» свідчать про те, що ОСОБА_2 був обраний головою правління товариства строком на 5 років до 10 серпня 2017 року. Укладений 09 серпня 2012 року між НАК «Нафтогаз» та головою правління ПАТ «Укртранснафта» ОСОБА_2 трудовий контракт на строк з 09 серпня 2012 року по 10 серпня 2015 року незаконно скоротив строк повноважень ОСОБА_2, як голови правління ПАТ «Укртранснафта» на 2 роки. ОСОБА_2 був обраний головою правління ПАТ «Укртранснафта» у визначений законом та статутом товариства спосіб, а НАК «Нафтогаз України» не є уповноваженим органом управління, а тому останньою безпідставно було скорочено строк трудового договору ОСОБА_2 з ПАТ «Укртранснафта» чим погіршено становище позивача, а тому, на переконання позивача п. 6.1. контракту від 10 серпня 2012 року є недійсним. Відповідно до пункту 13.6. статуту ПАТ «Укртранснафта» контракт не може бути безстроковим, а тому порушене право ОСОБА_2 підлягає захисту шляхом визнання контракту укладеним по 10 серпня 2017 року, тобто на той строк на який його було обрано загальними зборами акціонерів ПАТ «Укртранснафта» 09 серпня 2012 року. Приймаючи до уваги, що строк дії контракту, укладеного 10 серпня 2012 року між НАК «Нафтогаз України» та головою правління ПАТ «Укртранснафта» є з 10 серпня 2012 року по 10 серпня 2017 року, то прийняте загальними зборами акціонерів ПАТ «Укртранснафта» 03 серпня 2015 року рішення № 42 про припинення повноважень ОСОБА_2 з підстав закінчення строку дії контракту та подальше звільнення його з займаної посади 10 серпня 2015 року з підстав, передбачених ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з закінченням строку трудового договору є незаконним, а тому рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» № 42 від 02 серпня 2015 року позивач просив суд визнати недійсним.

Крім того, ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним пункт 6.1. контракту № 170, укладеного 10 серпня 2012 року НАК «Нафтогаз України» з головою правління ПАТ «Укртранснафта» ОСОБА_2 в частині закінчення строку дії контракту, визнати строк дії зазначеного контракту до 10 серпня 2017 року, визнати недійсним рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» № 42 від 02 серпня 2015 року.

Позивач зазначив, що про прийняте 03 серпня 2015 року загальними зборами акціонерів ПАТ «Укртранснафта» незаконне рішення № 42 він дізнався з засобів масової інформації, а останні посилалися на отримання такої інформації від заступника голови наглядової ради ПАТ «Укртранснафта», виконавчого директора НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_3, яким зазначена інформація була розповсюджена для невизначеного кола осіб через свою сторінку у Facebook. Такі дії ОСОБА_3 ОСОБА_2 вважає протиправними, були порушені його сталі суспільні зв'язки, це негативно вплинуло на його відносини із людьми, з якими він спілкується та підтримує дружні стосунки, а тому позивач просив суд відшкодувати завдану йому моральну шкоду шляхом стягнення з ОСОБА_3 10 тис. грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визнано недійсним п. 6.1. контракту № 170 з головою правління ПАТ «Укртранснафта» ОСОБА_2 від 10 серпня 2012 року в частині закінчення строку дії контракту.

Визнано недійсним рішення № 42 загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 03 серпня 2015 року.

В решті позову відмовлено.

У касаційних скаргах ПАТ «Укртранснафта» та НАК «Нафтогаз України» просять скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року про часткове задоволення позовних вимог і залишити в силі рішення суду першої інстанції про відмову в позові, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивача звільнено з роботи з дотриманням вимог закону і позовні вимоги є безпідставними.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погодилася, встановила, що рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» № 21 від 09 серпня 2012 року ОСОБА_2 обрано головою правління товариства (а. с. 4).

10 серпня 2012 року між ПАТ «Укртранснафта» та головою правління ОСОБА_2 укладено контракт № 170 (а. с. 13-19). Строк дії контракту три роки.

03 серпня 2015 року рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» № 42 припинено повноваження голови правління товариства ОСОБА_2

10 серпня 2015 року ОСОБА_2 звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку із закінченням строку трудового договору.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_2 просив визнати контракт № 170 від 10 серпня 2012 року недійсним в частині встановлення в ньому трирічного строку дії, оскільки рішенням загальних зборів акціонерів № 21 від 09 серпня 2012 року строку, його було обрано на п'ять років.

Згідно ст. 9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.

В контракті № 170 від 10 серпня 2012 року, укладеному з головою правління ОСОБА_2, встановлено строк його дії - три роки.

Разом з тим, рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» № 21 від 09 серпня 2012 року ОСОБА_2 обрано головою правління товариства не на три роки, а на строк, визначений статутом товариства. Статутом ПАТ «Укртранснафта» передбачено, що голова правління очолює правління, члени якого обираються на п'ять років (п. 13.6, п. 14.1.).

Таким чином, апеляційний суд встановив, що голову правління ПАТ «Укртранснафта» ОСОБА_2 обрано загальними заборами акціонерів на п'ять років.

При цьому, умовами контракту, який укладається з головою правління, не можуть визначатись терміни його повноважень, а лише питання повноважень, умови діяльності, матеріальне та соціальне забезпечення голови правління ( п. 14.5. ).

Встановивши такі обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що умови контракту (п. 6.1. ), якими змінено термін повноважень голови правління, погіршують його становище порівняно із умовами Статуту товариства, яке є частиною законодавства України, відтак їх слід визнати недійсними.

Оскільки ці умови контракту призвели до припинення повноважень голови правління товариства ОСОБА_2, то слід визнати недійсним і оспорюване рішення № 42 загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 03 серпня 2015 року.

При задоволенні вказаних вимог позивача, на переконання апеляційного суду, повністю відновлюється його порушене право на працю. Такі висновки є обґрунтованими.

Відмовляючи в решті позовних вимог, колегія суддів виходила з їх безпідставності та недоведеності.

Доводи касаційних скарг жодним чином не спростовують висновки апеляційного суду про те, що рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» № 21 від 09 серпня 2012 року, з урахуванням (п. 13.6, п. 14.1. статуту товариства), ОСОБА_2 обрано головою правління на п'ять років, а тому укладення з ним контракту на три роки суперечить статуту товариства, як наслідок, вимогам чинного законодавства, а також свідчить про погіршення становища працівника порівняно з законодавством України про працю, що є неприпустимим.

Посилання у касаційних скаргах на застосування судом ст. 233 КЗпП України є безпідставним, оскільки разом з визнанням недійсним оспорюваного п. 6.1. контракту № 170, апеляційний суд визнав недійсним і рішення № 42 загальних зборів акціонерів ПАТ «Укртранснафта» від 03 серпня 2015 року, до таких вимог застосовується загальний строк позовної давності.

Доводи касаційних скарг та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено порушення норм процесуального чи матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

На підставі наведеного та, керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Публічному акціонерному товариству «Укртранснафта» та Національній акціонерній компанії «Нафтогаз України» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Укртранснафта», Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди, визнання недійсним контракту в частині, визнання недійсним рішення, відмовити.

Додані до касаційних скарг матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук