Справа №: 398/1738/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

"03" червня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Ковальової О.Б.,

за участю: секретаря Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії заяву державного виконавця відділу ДВС Олександрійського МРУЮ ОСОБА_1, де заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3

про визнання мирової угоди укладеної між сторонами виконавчого провадження відповідно до ст..372 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2016 року державний виконавець Каунова В.М. звернулась до суду з заявою, де просить відповідно до ст..372 ЦПК України розглянути та визнати мирову угоду укладену між сторонами виконавчого провадження.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що на виконання у відділі ДВС Олександрійського МРУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-2608/04 від 24.04.2004 року, виданий Олександрійським міськрайонним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини. В ході виконання виконавчого провадження стягував та боржник уклали мирову угоду.

На розгляд заяви заявник та заінтересовані особи не зявились, про причини неявки суд не повідомили. Суд ухвалив провести розгляд справи у їх відсутність.

Згідно ст.372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову (ст..175 ЦПК України).

Судом встановлено, що 14 квітня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали мирову угоду, відповідно до якої вони дійшли згоди закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24.05.2004 року по справі №2-2608/04 на наступних умовах:

боржник ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовляється від 1/2 частки належної йому на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1 (договір купівлі продажу від 23.08.2001 р., посвідчений приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу ОСОБА_4Ф.), а за стягувачем ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, визнається право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_2.

Підписуючи дану угоду, стягував підтверджує, що з моменту її підписання не матиме жодних майнових претензій до боржника, повязаних зі спором по даній справі, а також інших вимог, що є предметом даної мирової угоди

Предмет мирової угоди обмежується предметом спору у конкретній цивільній справі.

За умовами мирової угоди до ОСОБА_3 переходить право власності на нерухоме майно, а саме заявник просить фактично узаконити перехід права власності на спірне майно від однієї особи до іншої всупереч встановленому законом порядку оформлення набуття права власності на майно.

Підстави набуття права власності на нерухоме майно (квартиру, житловий будинок, земельну ділянку), визначені статтями 328, 373 ЦК України.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності особи на майно.

Аналіз положень вищевказаних норм закону вказують на те, що право власності на нерухоме майно не може бути предметом даної мирової угоди.

Крім цього, визнання такої мирової угоди спрощує порядок визнання права власності на нерухоме майно і фактично позбавляє державу надходжень до бюджету і пенсійного фонду (обовязкових платежів).

Як вбачається із визначених умов мирової угоди, сторони домовились, що право власності за стягувачем ОСОБА_5 на вказане в мировій угоді майно виникне з моменту визнання даної угоди судом, тому відповідно ухвала суду про визнання мирової угоди буде правовстановлюючим документом відносно вказаного майна.

Суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обовязки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обовязків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі (в даному випадку виникнення права приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 ), або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини одночасно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до предмету спору.

Отже, мирова угода містить умови, які суперечать ст.175 ЦПК України. Суд з власної ініціативи не може вносити корективи та виправляти положення мирової угоди.

За положеннями ч. 5 ст.175 ЦПК України, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Враховуючи наведене, суд вважає необхідним у задоволенні вищевказаної заяви щодо затвердження мирової угоди відмовити.

Керуючись ст..372 ЦПК України, с у д -

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні мирової угоди, укладеної 14 квітня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку виконання виконавчого листа № 2-2608/04 від 24.04.2004 року, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя