АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/100042/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І.
Провадження № 22-ц/789/776/16 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 20 березня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1901/0308/71-029, відповідно до умов якого останній було надано кредит в сумі 33 000 дол. США. ПАТ «Альфа Банк» зазначало, що згідно з договором про відступлення права вимоги від 15 червня 2012 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Дельта Банк», набуло право вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує належним чином умови кредитного договору, у останньої утворилась заборгованість у розмірі 340 075 гри 18 коп. за тілом кредиту та 12 702 грн. 59 коп. за відсотками, пеня - 559 грн. 84 коп., а всього 353 337 грн. 61 коп., яку позивач і просив стягнути на користь банку з відповідача.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні її позовних вимог, посилаючись на те, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

У судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник ПАТ «Альфа-Банк» заперечив доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушила умови виконання кредитного договору в частині своєчасної сплати кредитних платежів та відсотків, а тому банк набув право на дострокове стягнення кредиту в повному обсязі, відповідних відсотків за користування кредитом та пені, а всього станом на 24 березня 2015 року на загальну суму 353 337,61 грн.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

За змістом от. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій суш, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що" встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 20 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1901/0308/71-0259, за умовами якого банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 33 000 дол. США зі строком виконання до 20 березня 2032 року, з відсотковою ставкою 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом.

Пунктом 1.4 вказаного кредитного договору передбачено, що кредитні кошти призначені для здійснення ОСОБА_1 розрахунків за договором купівлі-продажу між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з метою придбання однокімнатної квартири.

Відповідно до розділу 3 кредитного договору позичальник зобов'язувався здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № 4101 щомісяця через касу банку згідно з додатком 1 до договору. Проценти за користування кредитом підлягали сплаті позичальником через касу банку на рахунок нарахованих відсотків щомісяця в період з 01 по 10 число.

Згідно з п. 5 кредитного договору на позичальника покладено обов'язок забезпечити своєчасне повернення, кредиту, сплату процентів за користування ним, сплату комісій, у порядку та строки встановлені цим договором, а також сплату неустойки та відшкодування банку збитків у випадках неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань, передбачених цим договором.

Умовами кредитного договору, а саме розділом № 8 сторони передбачили, що при порушенні строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

Встановлено, що кредитний договір від 20 березня 2008 року та додаток 1 (графік погашення заборгованості) підписаний позичальником ОСОБА_1 без заперечень.

Відповідно до п. 3.5 кредитного договору кошти, що спрямовуються позичальником на виконання зобов'язань за цим договором, вносяться з додержанням ним наступної черговості: в першу чергу на сплату процентів та комісій, потім на погашенім (повернення) кредиту, потім на сплату нарахованої неустойки, потім на відшкодування збитків у зв'язку із порушенням умов цього договору.

При наявності простроченої заборгованості за цим договором кошти що спрямовуються позичальником на виконання зобов'язань за цих договором, зараховуються з додержанням наступної черговості: на погашення простроченої заборгованості за процентами, на погашення простроченої заборгованості за комісіями, на погашення простроченої заборгованості за кредитом. Після виконання позичальником прострочених зобов'язань, передбачених цим абзацом п. 3,5 даного договору, кошти, що спрямовуються позичальником на виконання зобов'язань за цим договором, зараховуються з додержанням черговості, передбаченої першим абзацом цього пункту договору.

Крім того, відповідно до п. 3.9 кредитного договору при порушенні позичальником умов щодо строків платежів, встановлених в п. 3.1 (а саме щодо щомісячного погашення кредиту) банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, а позичальник зобов'язаний виконати зазначені зобов'язання.

Як вбачається з поданого Банком розрахунку, відповідач із січня 2015 року неналежним чином виконувала умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредитних платежів та відсотків, чим допустила виникнення заборгованості, яка станом на 24 березня 2015 року на загальну суму становить 353 337,61 грн., з якої:

-- 14603,12 доларів США, що за визначеним позивачем курсом НБУ станом на 10.03.2014р. становить 340 075,18 грн. - за кредитом;

-- 545,46 доларів США, що за визначеним позивачем курсом НБУ станом на 10.03.2014р. становить 12 702,59 грн. - за відсотками;

-- 24,04 доларів США, що за визначеним позивачем курсом НБУ станом на 10.03.2014р. становить 559,84 грн. - пеня.

Станом на дату розгляду справи сторонами не подано, а судом не здобуто доказів оплати заборгованості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Дані обставини стверджуються наданими позивачем розрахунком заборгованості, визнається самим позивачем.

Доводи апеляційної скарги щодо припинення сплати кредитних платежів на користь ПАТ «Альфа-Банк» та права боржника не виконувати свого обовязку новому кредиторові без надання належних доказів переходу прав вимоги не грунтуються на встановлених судом обставинах справи.

Так 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта-Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав за кредитними договорами, а 15 червня 2012 року такий же договір укладений між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.16-25)

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Кузьма Р.М.

Судді : Костів О.З.

ОСОБА_4