АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.,

суддів Максюти Ж.І., Прозорової М.Л.,

при секретарі Синенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 27 липня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0301/0707/88-313, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 31 400,00 дол. США з розрахунку 12,5 % річних за користування кредитом на строк до 20 липня 2017 року. Банк взяті на себе зобовязання виконав в повному обсязі,

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, AT «Сведбанк» передає (відступає) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює AT «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від AT «Сведбанк» до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість AT «Сведбанк» від боржників повного , належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже позивач набув права вимоги по даному кредитному договору.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_2 на підставі договору іпотеки від 27 липня 2007 року передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Предмет іпотеки належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2005 року посвідченого Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-8750 та зареєстрованого КП «Дніпропетровське МБТІ» за №15104636 від 04 липня 2007 року.

Внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору станом на 28 липня 2015 рік утворилась заборгованість у розмірі 437 332,15 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 308 871,89 грн.; сума заборгованості за відсотками 128 460,26 грн., у звязку з чим просили в рахунок виконання основного зобовязання, щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 437 332,15 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 308 871,89 грн.; сума заборгованості за відсотками 128 460,26 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме : квартиру загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта банк».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року рішення задоволено частково та ухвалено звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру АДРЕСА_2 (загальною площею 30,9 кв.м.), яка належить ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 23 грудня 2005 року посвідченого Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-8750 та зареєстрованого КП «Дніпропетровське МБТІ» за №15104636 від 04 липня 2007 року, реєстраційний номер 57126, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 0301/0707/88-313 від 27 липня 2007 року яка станом на 28 липня 2015 рік становить 437 332,15 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 308 871,89 грн.; сума заборгованості за відсотками 128 460,26 грн., шляхом її продажу з укладенням від імені публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 3 654,00 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду в частині визначення способу звернення стягнення та відмови в задоволені позову змінити та ухвалити нове рішення про задоволення їх позову, судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 липня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0301/0707/88-313, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 31400 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом на строк до 20 липня 2017 року (а.с.8-11).

У забезпечення зобовязань за вказаним кредитним договором 27 липня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір № 0301/0707/88-313-Z-1 згідно якого ОСОБА_2 передала в іпотеку Іпотекодержателю належну їй на праві власності квартиру загальною площею 30,9 кв.м, житловою площею 17,6 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2005 року посвідченого Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-8750 та зареєстрованого КП «Дніпропетровське МБТІ» за №15104636 від 04 липня 2007 року (а.с.12-13).

В подальшому, 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, AT «Сведбанк» продав AT «Дельта Банк» (правонаступник якого є ПАТ «Дельта Банк») права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПAT «Дельта Банк» замінює AT «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від AT «Сведбанк» до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до AT «Дельта Банк» переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже позивач набув права вимоги по даному кредитному договору (а.с. 24-29), а згідно витягу з додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами було продано право вимоги за кредитним договором №0301/0707/88-313 та договору іпотеки №0301/0707/88-313-Z-1 (а.с. 30).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «ДЕЛЬТА БАНК».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в AT «ДЕЛЬТА БАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4.

Тимчасову адміністрацію в AT «ДЕЛЬТА БАНК» запроваджено строком на три місяці з 03 березня 2015 по 02 червня 2015 включно. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 08 квітня 2015 року № 71 "Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», яким тимчасову адміністрацію в AT «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно (а.с. 34-40).

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_3 ухилився від повернення кредитних коштів та відсотків, у зв'язку з чим станом на 28 липня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 437 332,15 грн. з яких: сума заборгованості за кредитом складає 308871,89 грн.; сума заборгованості за відсотками 128 460,26 грн. (а.с. 16)

Також, відповідно до листів-вимог за вихідними номерами 31.4-08/ 9977/15 та 31.4-08/9978/15 від 27 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» повідомили відповідачів про виниклу заборгованість, а також повідомив останніх у випадку непогашення заборгованості за кредитом протягом 30 днів Банком буде прийняте рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 30-32).

Проте відповідачі на вказані листи не відреагували.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення всієї суми позики та сплати відсотків, у випадку, якщо позичальник прострочив повернення чергової частини позики, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст. 590 ЦК України.

Згідно ч.6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

А статтею 12 вказаного Закону передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а згідно ст. 35 цього Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання зазначених вимог Закону України «Про іпотеку» 07 серпня 2015 року направив на адресу відповідача та третьої особи вимогу про усунення порушення умов кредитного договору (а.с. 17-18). Оскільки третя особа ОСОБА_3 своїх зобов'язань за кредитним Договором не виконує, відтак у позивача виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, а також право на відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про порушення відповідачем та третьою особою умов кредитного договору, а тому правильно ухвалив рішення про звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок погашення зобовязань за вказаним вище кредитним договором.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині позовних вимог про визначення способу звернення стягнення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Право іншої особи з вищим пріоритетом щодо строкового користування нерухомим майном, набутим у власність іпотекодержателем, зберігає чинність відповідно до умов договору, яким обумовлено таке користування. Права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя,

До особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

А згідно розяснень, викладених у п.39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30 березня 2012 року, № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Так, відповідно до іпотечнорго договору №0301/0707/88-313-Z-1 від 27 липня 2007 року, укладеного між АКБ «Тас-Комерцбанк», правонаступник якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 в п. 12.3 міститься застереження, в якому передбачено, що згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке викладене в п.п. 12.3.1 та 12.3.2 цього пенкту Договору.

А згідно п.12.3.1 даного іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобовязання у порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури , передбаченої в цьому пункті п. 12.3 Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. При цьому важається, що Предмет іпотеки набувається у власність за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта-субєкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом субєкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовилися, що кандидатура незалежного експерта - субєкта оціночної діяльності визначається Іпотекодержателем. При оцінці предмета застави незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки.

Якщо фактичний розмір заборгованості Іпотекодавця за основним зобовязанням, менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта-субєкта оціночної діяльності, Іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок Іпотекодавця протягом 60 банківських дінв з моменту набуття у власність Предмета іпотеки.

Сторони з розумінням змісту статті 37 Закону України «Про іпотеку» свідчать, що право Іпотекодержателязереєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень п. 12.3 цього Договору є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій Іпотекодавця, а рішення про реєстрацію права власності на Предмет іпотеки може бути оскаржене Іпотекодавцем в судовому порядку лише у випадку, якщо він доведе, що виконаа Основне зобовязання; або

п.12.3.2 вказаного вище іпотечного договору, продажу Іпотекодержателем від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена відповідно висновку незалежного експерта-субєкта оціночної діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертаючись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, обрав спосіб зверненян стягнення саме за п. 12.3.1, тобто шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобовязання у порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку», проте суд першої інстанції на вказане уваги не звернув та ухваливши рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом застосування процедури продажу фактично вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем ці вимоги не заявлялися.

Оскільки відповідач та третя особа належним чином не виконали основне зобовязання за кредитним договором, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі, у звязку з чим рішення місцевого суду в частині визначення процедури звернення стягнення на предмет іпотеки та відмови в задоволенні позову підлягає скасуванню, оскільки є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в сумі 4019 грн. 40 коп., які були понесені позивачем при розгляді даної справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року в частині визначення процедури зверненя стягнення на предмет Іпотеки та відмови в задоволенні позові скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Визначити спосіб звернення на предмет іпотеки шляхом визнання за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () права власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру №77, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна буд. 125, загальною площею 30,9 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., яка складається з: 1-коридор; 2-санвузол; 3-кухня; 4-житлова; І-балкон, яка належить ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2005 року посвідченого Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-8750 та зареєстрованого КП «Дніпропетровське МБТІ» за №15104636 від 04 липня 2007 року, реєстраційний номер 57126 за ціною, визначеною підставі висновку незалежного експерта-субєкта оціночної діяльності.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн 0) користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» () судовий збір в сумі 4019 грн. 40 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді