Провадження № 2-6493/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про визначення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив змінити договір найму жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» укласти з ним окремий договір найму жилого приміщення та відкрити на його ім'я окремий особовий рахунок на житлову кімнату площею 16,92 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, виділивши її позивачу у користування.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі: найменування позивача і відповідача, їх місце проживання або знаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням фактів та посиланням на докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування, ціну позову, сплатити судовий збір.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення, оскільки від того наскільки правильно обрано спосіб судового захисту, залежить значною мірою і правильне вирішення спору та своєчасний і швидкий розгляд справи.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про визначення порядку користування квартирою до кожного з відповідачів, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, в позовній заяві не викладені обставини, в чому саме полягає порушення прав позивача відповідачем КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» і всупереч яким нормативним актам та з якими правовими наслідками, а також за яких обставин як правових підстав саме КП має відповідати у такий спосіб.

Разом з тим, позивач, заявляючи як власник житлового приміщення позовні вимоги про укладення з ним окремого договору найму жилого приміщення та відкриття на його ім'я окремого особового рахунку на житлову кімнату, не виклав до кожного з відповідачів обставини як правові підстави позову, виходячи з правовідносин, які склались, не вказав, які права та інтереси порушені кожним з відповідачів, та не зазначив докази, якими він обґрунтовує заявлені вимоги.

Таким чином, в поданій позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує своє право вимоги до відповідачів та правові підстави звернення до суду відповідно до норм матеріального права, а тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені, ким саме та якими діями, як вони взаємопов'язані, чим передбачений такий шлях поновлення і яких саме порушених прав позивача, враховуючи, що ст. 16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст. 4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначено ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених до кожного з відповідачів позовних вимог, виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які їх права, свободи чи інтереси були порушено та ким саме, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який вони просять застосувати, з посиланням на правові підстави, а також на докази в підтвердження кожної обставини на обґрунтування заявлених вимог.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ч. 5 ст.119 ЦПК України, оскільки позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір за подання позовної заяви, який мав бути сплачений відповідно до ставок, визначених ЗУ «Про судовий збір».

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Ставка судового збору за вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Разом з тим, позивачем в позовній заяві об'єднано дві вимоги немайнового характеру, але сплачено судовий збір лише за одну.

Таким чином, позивачу також необхідно доплатити судовий збір у розмірі, визначеному ЗУ «Про судовий збір», та надати суду докази, що підтверджують його сплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст. 119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин в силу ч.1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про визначення порядку користування квартирою залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі нової редакції позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І. Кушнір