САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/515/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2016 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2016 року представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що 09 серпня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (після зміни найменування з 08.05.2009 року - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №5007С69 зі змінами і доповненнями, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 46070 швейцарських франків на термін до 08.08.2024 року, для оплати придбання нерухомості житлового призначення, а саме - трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав позичальнику кредитні кошти у готівковій формі у повному обсязі. Позичальник порушив умови договору, визначеного графіком погашення та не повертав кредит та відсотки. В забезпечення виконання зобов'язання за договором №5007С69 від 09 серпня 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №5007Р10 від 09.08.2007. Відповідно до договору поруки, поручитель зобов'язується солідарно в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником. З приводу невиконання зобов'язань за кредитним договором позичальником, банком було направлено претензію на адресу позичальника та поручителя щодо повного погашення простроченої заборгованості. Однак у встановлені вимогами строки позичальником та поручителем порушення не було усунуто, у зв'язку з чим станом на 12 січня 2016р. мають заборгованість - 30057,29 швейцарських франків та 30356,99 грн.

Позивач просить стягнути солідарно із відповідачів на свою користь заборгованість за сумою кредиту у розмірі 30057,29 швейцарських франків та 30356,99 грн., а також судові витрати у розмірі 11076 грн. 88 коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши обставинами, що вказані в позовній заяві та просив задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, підтримала обставини, зазначені у позовній заяві та не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Вислухавши думку представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.

Відповідно до ст. 1050 та ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

В судовому засіданні встановлено, що 09 серпня 2007 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №5007С69 зі змінами і доповненнями, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 46070 швейцарських франків на термін до 08.08.2024 року, для оплати придбання нерухомості житлового призначення, а саме - трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-34).

Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав позичальнику кредитні кошти у готівковій формі у повному обсязі.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №5007С69 від 09.08.2007 року було укладено 09.08.2007 року договір поруки №5007Р10 між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_2 зі змінами і доповненнями (а.с.35-37).

Відповідно до договору поруки, поручитель зобов'язується солідарно в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником.

Частиною 1 ст.627 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо за договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Стаття 553 ЦК України встановлює відповідальність поручителя перед кредитором боржника за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до ст.554 ЦК України правовим наслідком порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, є відповідальність боржника і поручителя перед кредитором як солідарних боржників.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі порушили умови кредитного договору, не сплачуючи належні суми згідно графіка повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в додатку №1, який є невід'ємною частиною кредитного договору, письмові претензії №050/29-1450 від 30.09.2015 року, №050/29-1598/1 від 20.10.2015 року, №050/29-1451 від 30.09.2015 року, №050/29-1597/1 від 20.10.2015 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом ними залишені без задоволення, чим вони порушили інтереси позивача (а.с.50-55).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №5007С69 від 09.08.2007 року станом на 12.01.2016 року відповідачі мають перед банком заборгованість в сумі 30057,29 швейцарських франків та 30356,99 грн., із яких: прострочена заборгованість за кредитом - 27811,51 швейцарських франків, прострочена заборгованість за відсотками за користування кредитом - 1930,64 швейцарських франків, нараховані проценти за кредитом - 245,23 швейцарських франків, пеня за основним боргом - 21690,76 грн., пеня за процентами - 8666,23 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту - 50,17 швейцарських франків, 3% річних на суму прострочених процентів за кредитом - 19,74 швейцарських франків (а.с.6-8).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та божник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 12 Постанови ВССУ України від 30 березня 2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідачами порушуються умови укладеного кредитного договору №5007С69 від 09.08.2007 року та договору поруки №5007Р10 від 09.08.2007 року, у наслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідачі в односторонньому порядку відмовились від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договорами.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином не виконують зобов'язання, передбачені укладеними у встановленому законом порядку кредитним договором та договором поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку з такими обставинами, вимоги позивача обґрунтовані і є такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 11076,88 грн.

Керуючись ст.ст. 14, 526, 527, 530, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4- 8, 10, 11, 18, 57- 60, 88, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (іпн.НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (іпн.НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» () заборгованість за кредитним договором №5007С69 від 09.08.2007 року в розмірі 30057,29 швейцарських франків та 30356,99 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 (іпн.НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (іпн.НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» () судові витрати по справі в сумі 11076,88 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О.П.Румянцев