Провадження № 2/311/988/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 листопада 2016 року м. Василівка Василівський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого - судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі: Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

05.08.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Василівського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 16.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZPDNGК00002253, відповідно до умов якого позичальник ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 26000,00 [Долар США] на термін до 15.05.2037 року. В порушення умов Договору, станом на 22.07.2016 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за вказаним кредитним договором № ZPDNGК00002253 від 16.05.2007 року у загальному розмірі 91080,30 [Долар США], яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 20273,76 [Долар США]; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 19647,76 [Долар США], заборгованості по комісії за користуванням кредитом в сумі 3680,00 [Долар США]; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 47478,78 [Долар США]. Також у позові зазначають, що чинним законодавством не передбачено вимагати від боржника лише повної суми заборгованості, тому вважає необхідним стягнути з відповідача частину суми заборгованості за кредитом, яка становить 43601,52 [Долар США], що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.07.2016 року та розмір якої становить 1081753,71 грн., який складається з: заборгованості за кредитом в сумі 20273,76 [Долар США]; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 19647,76 [Долар США]; заборгованість по комісії за користуванням кредитом в сумі 3680,00 [Долар США]. До теперішнього часу відповідач ОСОБА_1 наявну заборгованість за кредитним договором № ZPDNGК00002253 від 16.05.2007 року у добровільному порядку не погасив, тому позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № ZPDNGК00002253 від 16.05.2007 року в розмірі 43601,52 [Долар США], що за курсом 24,81, відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.07.2016 року складає 1081753,71 грн. та судові витрати у розмірі 16226,31 грн.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. У позовній заяві представник позивача виклав прохання розглянути справу у відсутність представника Банку, позовні вимоги підтримують та проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.3).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Частиною 2 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Статтею 204 Цивільного кодексу України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч.1 ст.624 ЦК України). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ст.551 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяглії згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Судом встановлено, що 16.05.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZPDNGК00002253, відповідно до умов якого позичальник ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 26000,00 доларів США на строк з 16.05.2007 року по 15.05.2037 року включно (п.7.1 кредитного договору), копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.9-11).

При оформленні кредитного договору позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується підписом у кредитному договорі (а.с. 9-11).

Згідно наданих позивачем статутних документів, Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_3 "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_3 "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство ОСОБА_3 "ПРИВАТБАНК", про шо зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк" в новій редакції (а.с.16). 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вищевказаних змін, що вбачається з Довідки ЄРДПОУ серії АА № 241170 від 21.07.2009 року (а.с.13,15,16).

Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № ZPDNGК00002253 від 16.05.2007 року, відповідач ОСОБА_1 станом на 22 липня 2016 року має заборгованість за кредитним договором № ZPDNGК00002253 від 16.05.2007 року у загальному розмірі 91080,30 Доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 20273,76 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 19647,76, заборгованості по комісії за користуванням кредитом в сумі 3680,00 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 47478,78 доларів США.

Проте, в позовній заяві в редакції від 05.08.2016 року позивачем предявляється до відповідача ОСОБА_1 вимоги про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором № ZPDNGК00002253 від 16.05.2007 року не в повному обсязі, а частково, лише в сумі заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка становить 43601,52 доларів США, що за курсом 24,81 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.07.2016 року, складає розмір 1081753 грн. 71 коп., який складається із: заборгованості за кредитом в сумі 20273,76 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 19647,76 доларів США; заборгованість по комісії за користуванням кредитом в сумі 3680,00 доларів США та підтверджується відповідним розрахунком позивача, який долучений до матеріалів справи (а.с.4-8).

Вищевказаний розрахунок відповідачем ОСОБА_1 не оспорений, заперечень проти позову не надано, будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України суду не подано та в суді не доведено, нарахованої позивачем суми боргу не оспорено.

Згідно положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі.

Згідно зі статтею 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільних справах", у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України на день ухвалення рішення.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Разом із тим, як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Згідно правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України у справі № 6-190цс15, зазначено, що стягнення банківською установою боргу в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, визначеного Національним банком України станом на день проведення позивачем розрахунку 22.07.2016 року, курс гривні до долара США становить 24,81 гривень за 1 долар США.

Статтею 204 Цивільного кодексу України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно вимог ст.ст.526,527 ЦКУкраїни зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України у справі № 6-190цс15, зазначено, що стягнення банківською установою боргу в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Згідно приписів ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги неналежне виконання позичальником ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором № ZPDNGК00002253 від 16.05.2007 року, чим було порушено права позивача, суд вважає обґрунтованими та доведеними позовні вимоги ПАТ КБ «ПриваБанк» про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором та приходить до висновку, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі в межах заявлених позивачем позовних вимог, оскільки позичальник ОСОБА_1 свої зобовязання за укладеним кредитним договором № ZPDNGК00002253 від 16.05.2007 року належним чином не виконує, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість, відповідачем ОСОБА_1 до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому наявна, в межах заявлених позивачем позовних вимог, часткова заборгованість за кредитним Договором № ZPDNGК00002253 від 16.05.2007 року, яка виникла станом на 22.07.2016 року, в сумі 43601,52 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.07.2016 року еквівалентно 1081753,71 грн., та складається із: заборгованості за кредитом в сумі 20273,76 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 19647,76 доларів США; заборгованості по комісії за користуванням кредитом в сумі 3680,00 доларів США та яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку.

Крім того, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально ним підтверджені відповідними платіжними документами судові витрати, які складаються із судового збору в загальній сумі 16226,31 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 207, 509, 526, 527, 530, 533, 541-543, 610, 624, 628, 629, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 131, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» (49094 м.Дніпропетровськ вул.Набережна Перемоги, буд.50, код ЄДРПОУ - 14360570, розрахунковий рахунок № 3111 ПАТ КБ «Приватбанк», МФО - 305299) заборгованість за кредитним договором № ZPDNGК00002253 від 16.05.2007 року станом на 22.07.2016 року в розмірі 43 601 (сорок три тисячі шістсот один) долар США 52 (пятдесят два) центи, що за курсом НБУ станом на 22.07.2016 року складає 1 081 753 (один мільйон вісімдесят одну тисячу сімсот пятдесят три) гривні 71 копійку.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН - НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» (49094 м.Дніпропетровськ вул.Набережна Перемоги, буд.50, код ЄДРПОУ - 14360570, розрахунковий рахунок № 3111 ПАТ КБ «Приватбанк», МФО - 305299) - витрати по оплаті судового збору в сумі 16 226 (шістнадцять тисяч двісті двадцять шість) гривень 31 копійку.

Рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідача, який не був присутній у судовому засіданні, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4