РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року

Рівненський міський суд в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 та ТзОВ "Мережа агенцій " Гарячі тури" про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2 та ТЗОВ " Мережа агенцій " Гарячі тури" про захист прав споживача.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 червня 2015 року між нею та ФОП ОСОБА_2, що діяв від імені Туроперптора «Travel professional group», на підставі субагентського договору №000213 від 01.09.2013 року, укладеного між тур агентом та ТОВ «Мережа аренцій «Гарчі тури» було укладено договорів на туристичне обслуговування №101450, за яким Тураператор, відповідно до заявки, поданої Турагенту зобовязувався надати їй комплекс туристичних послуг з подорожі до Тайланду у період з 08.08.2015 року по 24.08.2015 року. Вона ж зобовязувалася сплатити за туристичні послуги 44 560 грн. Зі свого боку вона виконала свої зобовязання відповідно до п.3.2.2. Договору, вчасно сплативши Турагенту 44 560 грн. Відповідач, взяті на себе зобовязання не виконав, обумовлені договором послуги не надав, грошові кошти не повернув, у звязку з чим у відповідача перед нею виникла заборгованість в розмірі 44 560 грн., яка до цього часу не погашена. Просить суд стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_2 та ТзОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» на її користь заборгованість за договором на туристичне №101450 від 02.06.2015 року в сумі 44 560 грн., пені у сімі 128 832,80 грн. і моральну шкоду у сумі 30 000 грн.

27 січня 2016 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду письмові пояснення, в яких вказав, що у договорі на туристичне обслуговування він виступає Турагентом. Договір визначає, що Турагент юридична особа або фізична особа субєкт підприємницької діяльності, яка здійснює посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту Туроператора та туристичних послуг інших субєктів туристичної діяльності. Вважає, що він належним чином виконав взяті на себе та передбачені законом та Договором на туристичне обслуговування №101450 зобовязання по посередницьким послугам в реалізації туристичного продукту ТОВ «Тревел ОСОБА_4». Його вина в ненадані турпродукту туристу ОСОБА_1 відсутня. Позовні вимоги до нього вважає безпідставними, незаконними та недоведеними, в позові в частині позовних вимог до нього просить відмовити.

16 лютого 2016 року ОСОБА_1 подала до суду додаткові пояснення в яких вказала, що посилання ОСОБА_2 на положення договору №000213 від 01.09.2013 року не звільняє його від відповідальності за спричинену їй матеріальну та моральну шкоду внаслідок неналежного виконання договірних зобовязань. ОСОБА_2 як туристичний агент уклав Договір на туристичне обслуговування №101450, на підставі якого повинен був реалізовувати їй туристичний продукт туристичну поїздку до Тайланду. Прийняв від неї грошові кошти, але туристичний продукт їй надано не було. Відтак обєктивною та незаперечною обставиною є той факт, що їй, як споживачу туристичних послуг було спричинено матеріальну та моральну шкоду саме внаслідок невиконання Договору на туристичне обслуговування №101450. При цьому як п.5.1., так і п.5.4 Договору №101450, який було підписано відповідачем, передбачають відповідальність турагента за неналежне виконання та порушення умов договору, але така відповідальність обмежена подвійним розміром вартості турпродукту. Таким чином, ОСОБА_2, як турагент та особа, яка безпосередньо уклала з нею договір на туристичне обслуговування, повинен нести відповідальність за неналежне виконання договірних зобовязань та надання туристичних послуг. Крім того, їй довелося зазнати значних незручностей, вносячи кардинальні зміни в свої плани. В результаті вона так і не мала змоги відпочити протягом відпустки у звязку із тим, що всі гроші були передані ОСОБА_2, а туристичну поїздку так отримано і не було. Просить позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала повністю, за мотивів, що викладені у позові та поясненнях, просила задоволити повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» в судове засідання не зявився, про час розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином за адресою місцезнаходження юридичної особи, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, але поштові відправлення повернуто до суду з відмітками про відсутність адресата за цією адресою та по закінченню терміну зберігання.

Згідно з ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом з розпискою, або разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням юридичним особам та фізичним особам-підприємцям за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Як встановлено по справі, 02 червня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 /турист/ та ФОП ОСОБА_2 в особі директора ОСОБА_2, який діє на підставі Свідоцтва про реєстрацію фізичної особи-підприємця, серія ВОЗ №816344 /турагент/, який діє від імені туроператора /ТОВ «Тревел ОСОБА_4»/ та на підставі субагеннтського договору № 000213 від 01.09.2013 року, укладеного між Турагентом та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», укладено договір на туристичне обслуговування № 101450, за умовами якого туроператор, відповідно до заявки, поданої туристом турагенту в усній або письмовій формі, за плату зобов»язується надати туристу комплекс туристичних послуг /турпродукт/, а турист зобов»язується прийняти ці послуги і оплатити їх на умовах цього договору, що стверджується копією договору /а.с.6-8/.

Згідно п.2 договору, подорож мала відбутися літаком в Тайланд /ОСОБА_1, ОСОБА_5/ на 2 особи в період з 08.08.2015 року по 24.08.2015 року з проживанням в готелі «Ambassador Garden Wing» категорії 4 зірки, в номері DBC, з видом харчування «сніданок».

На виконання умов договору 02.06.2015 року позивач сплатила вартість туру в сумі44 560 грн., що стверджується копією квитанції до прибуткового касового ордера № 48 від 02.06.2015 року /а.с.9/, на якому є підпис та печатка ФОП ОСОБА_2, чого сам відповідач в суді не заперечував.

В судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою вимогою до ФОП ОСОБА_2 /а.с.10/ про повернення їй сплачених за тур коштів в сумі 44 560 грн., ці кошти їй до цього часу не повернуті.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з положеннями ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання.

Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера.

Ч.1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

За ст. 5 Закону України «Про туризм» учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність.

Суб'єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність є: туристичні оператори як юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти -юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів.

Так, частиною четвертою статті 10 Закону України від 12 травня 1991 "Про захист прав споживачів" передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Умовами договору на туристичне обслуговування № 101450, на який вказано вище, передбачено, що туроператор зобов»язується належним чином та в повному обсязі виконати зобов»язання щодо надання туристичних послуг; організувати передачу документів туристу для здійснення туристичної подорожі; своєчасно надати туристу через турагента інформацію про будь-які зміни в обслуговуванні /п.3.1/.

В п.8.4 договору передбачено, що туроператор зобов»язаний не пізніше як через один день з дня, коли йому стало відомо про зміну обставин, якими сторони керувалися під час укладення цього договору, та не пізніш як за три дні до початку туристичної подорожі повідомити туриста безпосередньо або через турагента про зміну таких обставин з метою надання туристу можливості відмовитись від виконання цього договору або внесення змін до договору, змінивши ціну /вартість/ турпродукту.

Згідно з п.5.1 договору, у випадку невиконання або неналежного виконання умов даного договору, сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умов договору.

Відповідальність турагента за шкоду /матеріальну і моральну/, що виникла внаслідок порушення умов обумовлених цим договором, обмежена розміром подвійної плати вартості турпродукту.

Згідно із частиною тринадцятою статті 20 Закону України «Про туризм» права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом.

Агентські відносини регулюються главою 31 ГК України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Згідно відповіді генерального директора ТОВ «Тревел ОСОБА_4» на запит адвоката ОСОБА_3 повідомлено, що між ТОВ «Тревел ОСОБА_4» (далі - Туроператор) та ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» (далі - Турагент) було укладено Агентський договір №А14/1106-31 від 11.06.2013 року, відповідно до умов якого Туроператором за заявкою Турагента №ТН08085002 було заброньовано туристичну подорож до Таїланду для туристів Buhaitsova Natalia та Pavlova Olga на період з 09.08.2015 року по 23.08.2015 року. 31 липня 2015 року Туроператором на оплату туру по заявці №ТН08085002 було виставлено Турагенту рахунок-калькуляцію, який відповідно до умов Агентського договору мав бути оплачений Турагентом протягом одного банківського дня. Оплата Турагентом здійснена не була а ні у встановлений строк, а ні станом на дату початку туру. Відповідно до умов Агентського договору при несвоєчасній, неповній оплаті Турагентом вартості туристичного продукту Туроператор має право відмовити Турагенту в наданні замовлених послуг, при цьому відповідальність перед Туристамии або іншими замовниками за ненадання послуг покладається на Турагента.

В судовому засіданні також встановлено, що між ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» як турагентом та ФОП ОСОБА_2С /субагент/ укладено 01.09.2013 року субагентський договір № 000213, за умовами якого турагент, який діє на підставі відповідних угод в інтересах та від імені Тероператора (-ів), доручає, а Субагент приймає на себе, за винагороду, права і обов»язки з реалізації Турпродукту в інтересах та від імені Туроператора (-ів) на умовах даного Даговору. Субагент у відносинах з Туристами представляє Туроператора і укладає з ними договори на туристичне обслуговування.

Субагент приймає на себе наступні зобовязання за цим договором: здійснює діяльність по просуванню і продажу своїм туристам турпродукту; проводить бронювання після повної або часткової оплати туристом турпродукту; надає турагенту в установлені строки всі документи, необхідні для оформлення туру; надає туристам інформацію про умови перебування за кордоном; здійснює прийом від туриста або юридичної особи плати за турпродукт шляхом безготівкового розрахунку або готівкою /п.3.2 договору/.

Згідно з п.4.1 договору, субагент здійснює повну оплату замовленого турпродукту відповідно до виставленого турагентом рахунку-фактури в розмірі ціни турпродукту, встановленої в прайсах туроператора, за вирахуванням винагороди субагента, протягом двох банківських днів з моменту отримання рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що субагентом ФОП ОСОБА_2 04.06.2015 року на рахунок ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» перераховано кошти на оплату туру позивача в сумі 42 89,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1892 від 04.06.2016 року.

Отже, ФОП ОСОБА_2 перерахував кошти на оплату замовленого турпродукту але турагент в свою чергу не здійснив перерахування коштів на рахунок туроператора ТОВ «Тревел ОСОБА_4».

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як слідує з ст. 526 ЦК України зобовязання має виконувати належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичних послуг, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Як зазначено вище, умови договору порушив саме туроператор ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури», який має нести майнову відповідальність перед позивачкою, як споживачем послуг, у сумі 42 789 грн. Відповідач ФОП ОСОБА_2 за субагентським договором, як посередник у наданні таких послуг, має нести майнову відповідальність у сумі 1 770 грн. відповідно до умов укладеного між ним та турагентом договору.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Тому, з відповідача підлягає стягненню пеня на користь позивача в сумі 128 332,80 грн. (44 560*3%*96)

Таким чином, Закон пов'язує настання відповідальності за порушення законодавства у галузі туристичної діяльності з тим із суб'єктів туристичної діяльності, хто допустив такі порушення.

Позивач також просила суд стягнути з відповідачів моральну шкоду в сумі 30 000 грн.

Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб'єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом.

Тому дані правовідносини врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За п.5 ч.1 ст.4 цього Закону споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції),

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо шкода завдана майну споживача або завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Так, як позивачем не було доведено, що неправомірними діями відповідачів завдана шкода її майну та здоров`ю, то в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди належить відмовити.

До договірних правовідносин, які виникли між сторонами не можуть бути застосовані підстави відшкодування шкоди, передбачені ст. 1167 ЦК України, яка регулює позадоговірні (деліктні) відносини.

Оскільки такого виду відповідальності, як відшкодування замовнику моральної шкоди, не передбачає й укладений між сторонами договір на реалізацію туристичних послуг, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, а тому судовий збір належить стягнути з відповідачів ТОВ «Мережа агенцій «Гарячі тури» та ФОП ОСОБА_2 відповідно до задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,58,60,212-215,218,294,296,297 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1770 грн. в рахунок відшкодування збитків по договору про туристичне обслуговування № 101450 від 02.06.2015 року.

Стягнути з ТЗОВ " Мережа агенцій " Гарячі тури" на користь ОСОБА_1 42789 грн. в рахунок відшкодування збитків по договору про туристичне обслуговування № 101450 від 02.06.2015 року та пеню в сумі 128332,80 грн., а всього 202892,80 грн.

В реші позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТЗОВ " Мережа агенцій " Гарячі тури" на користь Державного Бюджету судовий збір в сумі 20290 грн. та з ФОП ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України в сумі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Є.І. Сидорук

Повний текст рішення виготовлено 03 березня 2016 року.

Суддя: Є.І. Сидорук