АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2552/16 Головуючий 1-ї інстанції - Нікуліна Л.П.
Категорія: зняття арешту
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про скасування арешту, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (надалі - Комінтернівський ВДВС ХМУЮ), в якому просив скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню №36916157 (далі - ВП №36916157 ) від 19.08.2013року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що на виконанні Комінтернівського ВДВС ХМУЮ перебувало ВП №36916157 щодо стягнення з нього на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів в сумі 146 204,26грн. Для примусового виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30.08.2012року державним виконавцем було винесено постанову ВП №36916157 від 19.08.2013року про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майна в межах суми звернення. 30.01.2014року державним виконавцем винесено постанову ВП №36916157 про повернення виконавчого документу стягувачу у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернене стягнення. При винесенні зазначеної постанови державний виконавець не скасував арешт накладений на майно, що є порушенням його прав та законних інтересів.

В судове засідання суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 позов підтримав і просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач Комінтернівський ВДВС ХМУЮ про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, його представник не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов правильного і обгрунтованого висновку, що для скасування арешту з підстав заявлених у позові, а саме у зв'язку з винесеною ВДВС постановою про повернення виконавчого документу стягувачу за відсутністю у боржника майна, не мається.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.08.2012року, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 146 204,26грн., судовий збір 1 447,91грн. та 120,00грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. На зазначене рішення 30.08.2012року судом видано виконавчий лист, який ТОВ «Факторинг Україна» пред'явлено на виконання до Комінтернівського ВДВС ХМУЮ.

Постановою державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 04.02.2013року по вищезазначеному виконавчому листу відкрито виконавче провадження №36916157.

Постановою державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 22.02.2013 року з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в розмірі 14 620,43грн.

Згідно відповіді Державної податкової служби України № від 21.05.2013року на запит державного виконавця №1548357 від 20.05.2013 року про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб, інформація стосовно боржника ОСОБА_1 щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку на ДРФО відсутня.

Згідно положень п.п.5),6) ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку, а також накласти арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Постановою державного виконавця про арешт коштів боржника від 27.06.2013року накладено арешт на кошти в розмірі 160 924,68грн, що містяться на всіх рахунках, відкритих або таких, що будуть відкриті після винесення постанови про накладання арешту в банківських установах ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» та Філії №1 АБ «Факторіал-Банк», що належать боржнику ОСОБА_1

Актом опису та арешту майна від 24.07.2013року державним виконавцем накладено арешт на автомобіль HYUNDAI ACCENT, державний реєстраційний НОМЕР_1, який належить боржнику ОСОБА_1 на праві власності.

Постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2013року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно в межах суми стягнення в розмірі 160 924,52грн., що належить боржнику ОСОБА_1, та заборонено останньому здійснювати відчуження будь-якого майна.

Згідно акту державного виконавця від 10.10.2013року при виході за адресою проживання боржника ОСОБА_1 - квартира №15 у будинку «1-б по вулиці Дизельній в м. Харкові майно, на яке можливо звернути стягнення, відсутнє.

Відповідно до протоколу ПП «НИВА-В.Ш.» №2113226 від 24.01.2014 року по проведенню аукціону по реалізації арештованого рухомого майна, належного ОСОБА_1, автомобіль HYUNDAI ACCENT, державний реєстраційний НОМЕР_1 придбав покупець ОСОБА_4 за 44 900,00грн., які були перераховані на рахунок ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення боргу боржником ОСОБА_1

Постановою державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від 30.01.2014року виконавчий лист №2-3312/2011 було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» з роз'ясненням права повторно пред'явити стягувачем виконавчий документ до виконання.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи),який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» визначені наслідки завершення виконавчого провадження.

Так, ч.1 цієї статті встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що позивачем неправильно витлумачено положення вищенаведених норм ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вони передбачають обов'язок державного виконавця знімати арешт з майна боржника лише у випадку: 1. закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (крім випадків направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій); 2. повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав з підстав передбачених ст.48 Закону України «Про виконавче провадження".

Інших підстав зняття арешту з майна боржника положеннями ст.50 Закону України «Про виконавче провадження" не передбачено.

Враховуючи, що постановою державного виконавця виконавчий документ було повернуто стягувачу, тобто виконавче провадження не є завершеним, а тому наслідки завершення виконавчого провадження шляхом зняття арешту, накладеного на майно боржника, в даному випадку не можуть бути застосовані.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що арешт повинен бути скасований з підстав пропуску ТОВ «ОТП Факторинг Україна» строку для повторного пред'явлення виконавчого документу до виконання, колегією суддів не приймаються, т.я. з цих підстав позов не заявлявся і це не було предметом розгляду суду першої інстанції, окрім того з цього приводу ніяких доказів не надавалось, в свою чергу апеляційний суд відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та суттєвими не являються, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосереднього до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -