Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/5464/14-ц головуючий у 1 інстанції Мусієнко Н.М.
провадження № 22-ц /778/6/16 суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухаря С.В., Панкеєва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Путій Д.В.,

розглянувши за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-тя особа Відділ громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Ленінського району у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні майном, позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні майном, а саме: квартирою № 77 у буд. № 40-а по вул. Ладозькій в м. Запоріжжя, яку він придбав з прилюдних торгів, та щодо якої приватним нотаріусом ОСОБА_6 15.05.2014р. було зареєстровано право власності на вказаний об'єкт нерухомості за позивачем шляхом видачі свідоцтва про право власності зареєстроване в реєстрі за № 2103 від 15.05.2014р., та проведенням державної реєстрації права власності позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з даного реєстру за № 21687355 від 15.05.2014р. про внесення запису за № 5664409 щодо набуття позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_5, такими, що втратили право на користування квартирою № 77 у будинку № 40-а по вул. Ладозькій в м. Запоріжжя. Усунуто перешкоди ОСОБА_3, у користуванні квартирою № 77 в будинку №40-а по вул. Ладозькій в м. Запоріжжі шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з квартири АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку у Ленінському РВ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п.п.2,3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права; розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із протоколом № 0814107-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим 10.04.2014 року директором філії 008 ПП Нива-В.Ш., ОСОБА_3, який запропонував найвищу ціну 242 500,00 грн., визнано переможцем прилюдних торгів. Зазначені прилюдні торги провадилися в процесі виконання виконавчого напису № 3934 від 06.06.2009 року, що вчинений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, на підставі якого звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, та належить ОСОБА_8 на праві власності.

15.05.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на вказаний об'єкт нерухомості за позивачем шляхом видачі свідоцтва про право власності зареєстроване в реєстрі за № 2103 від 15.05.2014 року, та проведенням державної реєстрації права власності позивача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги проте, що відповідачі не отримували вимоги про виселення у досудовому порядку не приймаються колегією судів виходячи із наступного.

В матеріалах справи містяться докази направлення позивачем 27 та 29 травня 2014р. та отримання відповідачами 30 травня та 02 червня 2014р. відповідно, повідомлень про добровільне виселення та зняття з реєстрації. Строк добровільного виселення встановлений позивачем у три дні.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Із системного аналізу положень ст. 109 ЖК Української РСР та ст. 40 Закону України "Про іпотеку" випливає, що всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги у тому разі, якщо іпотекодержатель прийняв рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За таких обставин, якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Вимоги закону про направлення мешканцям письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення не стосується виселення мешканців на підставі рішення суду про зверненням стягнення на предмет іпотеки з одночасним виселенням мешканців, а стосується позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, на момент розгляду справи, квартира АДРЕСА_4 не є іпотекою, а позивач не є іпотекодержателем, тому між сторонами відсутні відносини договірного звернення стягнення на предмет іпотеки, а застосування зазначених представником відповідача норм, спростовуються матеріалами справи.

Проте, у вересні 2014 року ОСОБА_8 звернувся з позовом до ПП «Нива-В.Ш.», ОСОБА_3 про визнання недійсними прилюдних торгів щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_5, проведені філією 008 ПП Нива-В.Ш. 10.04.2014 року недійсними, протоколу № 0814107-1 проведення прилюдних торгів 10.04.2014 року, акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 18.04.2014 року, свідоцтво про придбання нерухомого майна від 15.05.2014 року на АДРЕСА_6, видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 на імя ОСОБА_9

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 відхилено. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014 року залишено без змін.

Виходячи із того, що ОСОБА_8 є новим власником, який придбав квартиру на прилюдних торгах, в якому мешкають колишні мешканці ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_5, та у визнанні прилюдних торгів за позовом ОСОБА_8 було відмовлено, суд дійшов до висновку проте, що вони втратили право користування квартирою № 77 в буд. 40а по вул. Ладозькій в м. Запоріжжі.

Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 13 травня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_8 задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 28 січня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2016 року при повторному розгляді справи позовні вимоги ОСОБА_8 було задоволено. Визнано недійсними прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_7. Визнано недійсними протокол №0814107-7 від 10.04.2014 року проведення прилюдних торгів, акт державного виконавця від 19.04.2014 року про реалізацію предмета іпотеки. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_8 у ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_3, посвідчене приватним нотаріусом ОСОБА_6, зареєстроване у реєстрі за №2103. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.01. 2016 року залишено без змін. (а.с.197-201)

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, доводи позивача ОСОБА_3, проте, що він є власником спірної квартири АДРЕСА_8 у ОСОБА_10 спростовуються рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2016 року, яке набрало законної сили 18 травня 2016 року і відповідно до положень ст. 61 ЦПК України є обовязковим для застосування при розгляді справи.

У відповідності до вимог ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За вимогами ст.ст. 3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

За положеннями ч.3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Враховуючи, що спірна квартира АДРЕСА_9, яка є предметом розгляду у даній справі, є місцем проживання сімї ОСОБА_8, свідоцтво про право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.01. 2016 року визнано недійсним, за положеннями ст. 319 ЦК України, він втратив право на захист квартири АДРЕСА_9, оскільки судом його права власності на цю квартиру визнані недійсними.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для задоволення позову є обґрунтованими , оскільки рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, нормам матеріального права та процесуального права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Крім того відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України на користь ОСОБА_8 з позивача підлягає стягненню сума судового збору при подачі апеляційної скарги у розмірі 121 гривня 80 копійок.

Керуючись ст. ст.307,309,313,317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2015 року у цій справі скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні майном, позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесених судових витрат у розмірі 121 гривня 80 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: