АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/9602/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3188/16Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Прядкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2016 року

по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною скаргою, в якій просив визнати дії старшого державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського МУЮ Палія В.Ю. щодо винесення постанови від 28 липня 2016 року про доручення на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№49142739 протиправними та скасувати таку постанову.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою місцевого суду, ОСОБА_3 оскаржив її в апеляційному порядку, подавши на неї апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК України), незалежно від місця виконання судового рішення.

Згідно п. 13 вищевказаної Постанови, у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 122 ЦПК України - про відкриття провадження у справі; статті 26, 27, 45 ЦПК України - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов'язків; статті 74-77 ЦПК України - про судові виклики та повідомлення; глава 4 розділу III ЦПК України - про судовий розгляд; глави 1, 2 розділу V ЦПК України - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 липня 2016 року старшим державним виконавцем Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського МУЮ Палієм В.Ю. винесено постанову про доручення на проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню № 49142739 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошової суми в розмірі 58451 грн. 88 коп. (п'ятдесят всім тисяч чотириста п'ятдесят одна гривня 88 копійок) за рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 серпня 2015 року у цивільній справі №554/9602/14-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданою дорожньо-транспортною пригодою.

Державним виконавцем було встановлено, що за боржником зареєстровано ? частину квартири за адресою АДРЕСА_1, що знаходиться на території Ленінського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Тому, вказаною постановою доручено Ленінському ВДВС провести опис і арешт майна боржника, а саме ? квартири за адресою АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_3 зазначав, що вказане нерухоме майно за ним не рахується, тому правових підстав щодо його арешту та оголошення заборони на його відчуження немає.

На підтвердження своїх доводів скаржником надано до суду копію договору дарування від 13 лютого 2015 року, згідно якого ОСОБА_3 подарував своїй матері ОСОБА_6, належну йому ? частину квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.159 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі.

В той же час, матеріали не містять належних і допустимих письмових доказів, якими скаржник обґрунтував свої вимоги, зокрема оригіналу чи належним чином засвідченої копії договору дарування.

Однак, висновок місцевого суду про відмову в задоволенні скарги з посиланнями на те, що позивач не додав належним чином засвідчених копій документів не узгоджується з приписами ст.64 ЦПК України, яка передбачає, що письмові докази, як правило подаються в оригіналі. Якщо подано копію, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Подання нотаріально засвідчених копій цивільно-процесуальний закон не вимагає.

Цих положень суд першої інстанції не врахував та у відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, а також не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій.

Поряд з цим, скарга розглянута за відсутності державного виконавця, а матеріали справи не містять відомостей про належне повідомлення останнього.

Враховуючи вищевикладене, судом першої інстанції порушено порядок розгляду скарги ОСОБА_3, що у відповідності до вимог п.3 ч.1ст.312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали й передачі скарги на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 312 ст.ст. 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2016 року - скасувати, матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця направити на новий розгляд до Октябрського районного суду м. Полтави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Пікуль В.П. /підпис/ Прядкіна О.В.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області ____________ Панченко О.О.