Справа № 4-с/489/17/2016
№ 2/489/2524/2015
УХВАЛА

02 червня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

скаржника - ОСОБА_1,

представника Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ. Вказувала, що Ленінським районним судом м. Миколаєва 22.10.2015 р. було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на її користь боргу в розмірі 4 677 грн. 08 коп. В подальшому виконавчий лист був пред'явлений стягувачем до виконання до Ленінського ВДВС ММУЮ, державним виконавцем було відкрито виконавче провадження. Скаржник неодноразово зверталась до відділу з приводу виконання поданого нею виконавчого документу, однак рішення суду виконано фактично так і не було. 07.03.2016 р. ОСОБА_1 отримала копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, що свідчить про те, що виконавчі дії з виконання поданого нею листа не здійснювались або здійснені частково. На переконання скаржника дії державного виконавця щодо винесення зазначеної постанови є неправомірними, оскільки у цій постанові державним виконавцем не наведено підстав її винесення, її копію стягувачеві надіслано з порушенням строків, встановлених діючим законодавством. Крім того роз'яснення щодо порядку повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання стягувачеві не надані.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 просить суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_5 від 04.02.2016 р. Про повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим листом від 22.10.2015 р., а виконавчий лист повернути до Ленінського ВДВС ММУЮ для виконання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник Ленінського ВДВС ММУЮ в судовому засіданні вважав, що вчинив усі дії, передбачені законодавством через що скарга не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

22.10.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено Рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, відповідно до якого позовні вимоги задоволено. А саме стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16.08.2012 р. у розмірі 4 677, 08 грн.

13.11.2015 р. по вищевказаній справі судом було видано виконавчий лист.

04.02.2016 р. державним виконавцем винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист № 2/489/2524/15 від 13.11.2015 р., виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва повернуто стягувачеві, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

З матеріалів справи вбачається, що 10.02.2016 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ було направлено на адресу стягувача вищевказану Постанову.

Проте на переконання скаржника державний виконавець неправомірно виніс постанову про повернення виконавчого документа до суду, оскільки жодних підстав для повернення її виконавчого листа не було.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЗУ Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

У відповідності до ст. ст. 25, 26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання.

Згідно положень ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

У відповідності до ст. 11 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно і кошти боржника; звертатися до суду з поданням про розшук боржника; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів та інші.

04.02.2016 р. державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ ОСОБА_5 було винесено Постанову про повернення виконавчого листа по справі № 2/489/2524/15, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, повертається стягувачеві у разі, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Відповідно до наданих суду копій документів встановлено, що державним виконавцем було здійснено запити щодо розшуку майна боржника, місця його роботи, отримання пенсії, тощо.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що державним виконавцем було вчинено всі можливі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», спрямовані на повне та фактичне виконання судового рішення, суд вважає, що вимоги за скаргою не підлягають задоволенню через їх безпідставність.

Відповідно до ч. 5 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Враховуючи викладене, вимоги ОСОБА_1 про повернення виконавчого листа до ДВС є також безпідставними, оскільки Законом передбачено можливість для стягувача особисто предявити виконавчий лист до виконання у разі такої необхідності.

На підставі ст. 383 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: