21.03.2016 Єдиний унікальний номер 205/8286/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Федченко В.М.,
за участю секретаря - Бунакової С.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про визнання втративши право користування житловим приміщенням і усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження домоволодінням шляхом зняття з реєстрації місця проживання,-
Позивач 23 листопада 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про визнання втративши право користування житловим приміщенням і усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження домоволодінням шляхом зняття з реєстрації місця проживання.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що домоволодіння №87 по вул. Леніна, мкр. Таромське в м. Дніпропетровську належить йому на підставі договору дарування посвідченого 12 вересня 2002 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за №4537.
В вищевказаному домоволодінні зареєстровані чотири особи: дружина позивача ОСОБА_3, його діти ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_2.
Відповідач ОСОБА_2 звернувся до позивача з прохання зареєструвати його в домоволодінні №87 по вул. Леніна, мкр. Таромське в м. Дніпропетровську, так як йому необхідно було отримати посвідчення водія та працевлаштуватися на роботу, а без реєстрації це було неможливо зробити, на що позивач погодився та надав згоду на тимчасову реєстрацію відповідача в своєму домоволодінні.
Відповідач ніколи в домоволодіння не вселявся та не проживав в ньому, факт цього підтверджується актами квартального комітету №3 Ленінського р-ну м. Дніпропетровська від 20 листопад 2015 року, а також поясненнями свідків.
Реєстрація відповідача в домоволодінні перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Згідно останніх уточнень просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в домоволодінні №87 по вул. Леніна, мкр. Таромське в м. Дніпропетровську. Усунути йому перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження його власністю, домоволодінням №87 по вул. Леніна, мкр. Таромське в м. Дніпропетровську з боку відповідача ОСОБА_2, шляхом зняття з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, через засоби масової інформації, газету «Вісті Придніпров'я», про причини неявки не повідомила, письмових заяв від неї не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області про визнання особи у судове засідання не з'явилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином, письмових заяв не надходило.
Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що домоволодіння №87 по вул. Леніна, №87 по вул. Леніна, мкр. Таромське в м. Дніпропетровську в м. Дніпропетровську належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування посвідченого 12 вересня 2002 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстроване в реєстрі за №4537 (а.с.10).
В домоволодінні №87 по вул. Леніна, мкр. Таромське в м. Дніпропетровську зареєстровані чотири особи: ОСОБА_3 - дружина позивача, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - діти позивача та відповідач ОСОБА_2, що підтверджується довідкою №5509 від 19.11.2015 року виданої головою квартального комітету №3 ОСОБА_7 (а.с.16).
Згідно акта обстеження домоволодіння №87 по вул. Леніна, №87, мкр. Таромське в м. Дніпропетровську від 20.11.2015р., встановлено, що в даному домоволодінні відповідач ОСОБА_2 не проживає, особистих речей зазначеної особи за вказаною адресою не має (а.с.17).
Також встановленні в судовому засіданні обставини справи знайшли своє підтвердження в поясненнях свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9.
У відповідності зі ст.. 316, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власній розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.
Отже, оскільки відповідач на протязі тривалого часу не проживає в домоволодінні та ніколи в ньому не проживав, то суд вважає, що є всі підстави усунути перешкоди позивачу у користуванні власністю, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житлом, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що необхідно усунути перешкоди позивачу в користуванні власністю та визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом, що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Крім того, згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачкою при подачі позову було сплачено судовий збір, і її вимоги частково задоволені, з відповідачки належить стягнути на користь позивачки, судовий збір в сумі 487,20 грн.
Керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 14, 15, 16, 316, 317, 319,321, 391 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 про визнання втративши право користування житловим приміщенням і усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження домоволодінням шляхом зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження його власністю, а саме, домоволодінням №87 по вул. Леніна, мкр. Таромське в м. Дніпропетровську з боку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в домоволодінні №87 по вул. Леніна, мкр. Таромське в м. Дніпропетровську, що є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,20 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Федченко В.М.