Справа №278/1144/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним майном подружжя будівельних матеріалів і стягнення грошової компенсації у рахунок вартості частки у праві спільної сумісної власності, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом про визнання спільним майном подружжя будівельних матеріалів і стягнення грошової компенсації у рахунок вартості частки у праві спільної сумісної власності зазначеного майна.

Вивчивши позовну заяву і додані до неї документи, суд приходить до висновку, що її слід залишити без руху, оскільки вона подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачем дані вимоги не дотримані.

До заяви додано квитанцію № 112 від 12.05.2015 року, з якої вбачається, що судовий збір сплачено на рахунок Богунського районного суду м. Житомира.

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що ціна позову останньою зазначена 45000 грн., яка вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна; крім того, відсутні документи, які б підтверджували дійсну вартість спірного майна, тобто на будівельні та оздоблювальні матеріали, які були використані в процесі будівництва садового будинку, що не уможливлює встановлення правильності ціни позову та порушує вимоги норми ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року з подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 358 від 21.08.2014 року "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства" оціночною вартістю для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обовязкових платежів, які справляються відповідно до законодавства є її ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав.

Підтвердженням такої вартості слугує звіт про оцінку, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки. В свою чергу, заявником не надано до суду документів щодо оцінки спірного майна, відтак, в зв'язку з відсутністю вказаної оціночної документації, реальну вартість спірного майна визначити не можливо, а отже не можливо дійти висновку про дійсну ціну позову.

Згідно вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір у дохід державного бюджету за місцем розгляду справи, надавши до суду оригінал квитанції про сплату судового збору та звіт про оцінку спірного майна.

Платiжнi реквізити для перерахування судового збору в гривнях:

Отримувач коштів: УДКСУ у Житомирській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38035705, банк отримувача ГУДКСУ у Житомирській області, код банку отримувача (МФО) 811039, рахунок отримувача: 0196, код класифікації доходів бюджету 22030101.

За приписами ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільним майном подружжя будівельних матеріалів і стягнення грошової компенсації у рахунок вартості частки у праві спільної сумісної власності залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявником ухвали, інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Дубовік