Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі «Черкаського регіонального управління» публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 27 квітня 2010 року працювала у Черкаському головному регіональному управлінні публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»). Наказом від 20 березня 2015 року вона була звільнена за згодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Зазначала, що заяву про звільнення вона написала під тиском з боку працівників банку, тому

22 квітня 2015 року звернулася до Соснівського районного суду з позовом про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. При розгляді справи про її поновлення було встановлено, що до суду була надана довідка про нарахування заробітної плати по доходах за період з 2013 року по 23 березня 2015 року, та при ознайомленні з ними було встановлено, що вони не відповідали дійсності. При отриманні виписок та довідок з карткових рахунків та ознайомлення з ними нею встановлено, що їй нарахована, але не виплачена відповідачем заробітна плата в сумі

11 706,60 грн, а з урахуванням індексу інфляції в розмірі

20 986,89 грн. Крім того, їй не було виплачено заробітну плату (бонуси) з урахуванням індексу інфляції за період з липня 2014 року по березень

2015 року в сумі 23 426,97 грн.

Ураховуючи наведене, просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату з урахуванням індексу інфляції в сумі 20 986 грн, середній заробіток за час затримки з розрахунку 229,40 грн в день, стягнути моральну шкоду в сумі 1 000 000 грн,

23 426,97 грн заробітної палати (бонусів) з урахуванням індексу інфляції за період з липня 2014 року по березень 2015 року.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, на підстав доказів, яким дав оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, прийшов до правильного висновку, що всі суми, належні працівнику були перераховані відповідачем згідно до вимог ст. 116 КЗпП України, а відтак у роботодавця не виникло обов'язку по виплаті середнього заробітку згідно із положеннями ст. 117 КЗпП України та відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити,рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

І.М.Фаловська