У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Сумської області від 7 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини і припинення права на аліменти на утримання дружини,

в с т а н о в и в:

25 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини і припинення права на аліменти на утримання дружини. Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 вересня 2015 року з нього на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти у розмірі 600 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття або зміни матеріального становища сторін. Також рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2015 року з нього стягуються аліменти у розмірі 600 грн щомісячно на утримання колишньої дружини ОСОБА_3 до досягнення малолітнім сином ОСОБА_4 3-річного віку.

З 26 жовтня 2015 року позивач перебуває на обліку у Конотопському міськрайонному центрі зайнятості та отримує допомогу, яка у листопаді місяці 2015 року склала 525,87 грн, у грудні місяці 2015 року - 544,00 грн. У зв'язку із цим у нього склалося важке матеріальне становище, а тому він не має змоги сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина та колишньої дружини. Тому просив суд змінити розмір аліментів, що стягуються з нього відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду від 24 вересня 2015 року, зменшивши розмір аліментів з 600,00 грн щомісяця на 1/4 частину від усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. Припинити право ОСОБА_3 на отримання аліментів, які були їй присуджені рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2015 року, у зв'язку із неспроможністю їх сплачувати.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від

14 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 вересня

2015 року на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зменшивши розмір аліментів з 600 грн щомісяця на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Припинено право ОСОБА_3 на аліменти, які були присуджені їй з

ОСОБА_2 відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2015 року.

Відізвані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 600 грн щомісяця та на утримання дружини ОСОБА_3 в сумі 600 грн щомісяця.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 7 квітня 2016 року рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 березня

2016 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду Сумської області від

7 квітня 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішеннята залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, вірно керувався положенням ст.ст. 180, 181, 184 СК України та правильно враховував, що позивач всупереч вимогам закону, не надав суду переконливих, належних та допустимих доказів того, що його майновий стан після ухвалення судом рішень про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та колишньої дружини погіршився, внаслідок чого він позбавлений можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі попередньо визначеному судом та взагалі не має можливості сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини до досягнення дитиною 3-річного віку.

Крім того, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначав, що незалежно від працевлаштування, наявності постійного чи мінливого доходу позивач зобов'язаний утримувати свого малолітнього сина та відповідача, яка доглядає за дитиною, до досягнення нею трьох років. Він не може бути визнаний неспроможним сплачувати аліменти, оскільки є працездатним, інших утриманців не має і тому має можливість організувати своє життя таким чином, щоб мати можливість надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дитині на рівні достатньому для її повноцінного розвитку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 та надавати матеріальне утримання матері дитини у розмірах, встановлених судовими рішеннями від 24 вересня 2015 року та від

28 вересня 2015 року, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини і припинення права на аліменти на утримання дружини.

Доводи, на які посилається заявник у касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Сумської області від 7 квітня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини і припинення права на аліменти на утримання дружини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Сумської області від 7 квітня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна