Справа № 127/8901/16-ц Провадження № 22-ц/772/2096/2016Головуючий в суді першої інстанції Гриневич В. С.
Категорія 5Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02 червня 2016 рокум. Вінниця

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області Сало Т.Б., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року про повернення позовної заяви, постановлену за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину автомобіля та встановлення порядку користування автомобілем,

встановив:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року повернуто позовну заяву ОСОБА_2 з підстав ненадання суду належних доказів сплати судового збору (оригіналів квитанції).

На вказану ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга не відповідала вимогам ч. 2 ст. 297 ЦПК України, а саме апеляційна скарга не була оплачена судовим збором, тому ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27.05.2016 року її було залишено без руху та надано строк для оплати судового збору та надання доказів її здійснення.

Апелянт подала заяву про усунення недоліків надавши суду копію квитанції про сплату судового збору та зазначивши, що вимога апеляційного суду про надання оригіналу є незаконною та перешкоджає їй у доступі до правосуддя.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_2, погоджується із доводом апелянта про обов'язок суду перевірити надходження коштів до фонду Державного бюджету України.

Однак, відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідні документи (квитанція про сплату судового збору) подаються до суду тільки в оригіналі.

Копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Отже, ОСОБА_2 зобов'язана була надати оригінал квитанції про сплату судового збору за подання апеляційної скарги, про що було зазначено в ухвалі суду.

Твердження ОСОБА_2 про вчинення перешкод у доступі до правосуддя, яке базується на тому, що суди першої та апеляційної інстанції зобов'язані прийняти до уваги копію платіжного документу є безпідставними, оскільки ОСОБА_2, не подаючи судам оригінали платіжних документів (квитанції) зайняла принципову позицію, яка суперечить вимогам цивільного-процесуального законодавства і не дає змоги суду прийняти до провадження апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 297 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 11 травня 2016 року про повернення позовної заяви визнати неподаною і повернути скаржнику.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом: