У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.05.2016 Справа №607/3755/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Братасюка В.М.

за участю секретаря Чичкевич О.І.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Тернопільського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позивач подав заяву, згідно якої в якості забезпечення позову просить накласти арешт та заборонити відчуження квартири АДРЕСА_1 загальною площею 50,7 кв.м., 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою вул.Малишка А, 29 в м. Тернополі та квартири загальною площею 130,2 кв.м. за адресою вул. ОСОБА_3, 1А/2 в м. Тернополі.

Заявлені вимоги вмотивовано тим, що йому стало відомо, що відповідач має намір без його згоди відчужити вказане майно, а тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, яка вирішується на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006р. №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з також заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до переконання, що подана позивачем заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає, оскільки у вказаній заяві ОСОБА_1 не подано до суду доказів, що відповідач має намір без його згоди відчужити квартири та що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 151-153, 208-210, 294 ч.2, 295 ч.1 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006р. №9, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом накладення арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 загальною площею 50,7 кв.м., 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою вул. Малишка А, 29 в м. Тернополі та квартири загальною площею 130,2 кв.м. за адресою вул.ОСОБА_3, 1А/2 в м. Тернополі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Братасюк В.М.