Справа №442/6156/16-ц
Провадження №2/442/2161/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 листопада 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів 26457,31 грн. матеріальної шкоди, заподіяної злочином.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.04.1999 року ОСОБА_2 близько 12.00 год. за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_3, з належної їй квартири №11 на вул.В.Великого 11 в м.Дрогобич Львівської області шляхом проникнення у приміщення квартири повторно таємно викрали її майно, а саме: 676 доларів США, золотий перстень-обручку, жіночі парфуми «Полома Пікасо», «Чорна магія», «Камелія», «Севір де Париж» - на загальну суму 3884,12 грн., в цінах на 1999 рік.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.03.2016 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного злочину у звязку із закінченням строків давності, а цивільний позов в межах даного кримінального провадження залишено без розгляду. Вироком Дрогобицького міського суду Львівської області від 15.09.1999 року ОСОБА_3 було визнано винним та засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Однак, відповідачі не відшкодували їй викрадене та відмовляються це зробити, а тому вважає, що останні повинні відшкодувати заподіяну злочином шкоду викрадені ними грошові кошти та вартість викрадених речей з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, що в загальному становить 26457,31 грн.

Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її довірительки, позов підтримують повністю, просять такий задоволити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, не повідомивши причин неявки, хоча були своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання.

При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у їх відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступних міркувань.

згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Людина, яка потерпіла від посягання на своє життя, здоров'я, честь і гідність, а також на належне їй майно, потребує правового й соціального захисту, матеріальної та моральної підтримки. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до п.2 постанови Пленуми Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК Україна шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Встановлено, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 28.03.2016 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у звязку із закінченням строків давності, а саме за те, що від 29.04.1999 року близько 12.00 год. ОСОБА_2, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_3, з квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, шляхом проникнення у приміщення квартири повторно таємно викрали майно ОСОБА_1 на загальну суму 3634,12 грн., а саме: гроші у сумі 50 грн., Іноземну валюту у кількості 676 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 29.04.1999 року становило 2654,12 грн.; Перстень - обручку золотий жіночий вартістю 250 грн.; Парфуми «Полома Пікасо» вартістю 400 грн.; Парфуми жіночі «Чорна магія» вартістю 240 грн.; Парфуми жіночі «Камелія» вартістю 40 грн. Цивільний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Вироком Дрогобицького міського суду Львівської області від 15.09.1999 року ОСОБА_3 визнано винним за вчинення вищевказаного злочину, призначено покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення з конфіскацією індивідуального майна, постановлено стягнути з нього в користь ОСОБА_1 3083,83 грн.

З листа Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області №09-28/6270 від 11.10.2016 року вбачається, що станом на 11.10.2016 року виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на виконанні у відділі не перебуває.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

У відповідності до ч.1 ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Положеннями статті 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Станом на 16.09.2016 року офіційний курс долара США до гривні становить 26,3299 грн., що еквівалентно 17799,01 грн. (676 доларів США х 26,3299 грн.)

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період з 28.04.1999 року по 16.09.2016 року індекс інфляції становить 913%, що становить 8658,30 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що позов є підставним, та з відповідачів слід солідарно стягнути з відповідачів в користь позивачки матеріальну шкоду в розмірі 26457,31 грн.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 224 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 26457,31 гривень матеріальної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 551,20 гривень судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В. Крамар