СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2022/16-ц
Провадження № 2/306/879/16
Рядок статзвіту № 30
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

30.11.2016 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді: Жиганської Н.М.

за участю секретаря: Дешко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В основу заявлених вимог позивачка посилається на те, що відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 286 КК України та засуджено до пяти років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки та на підставі ст. 75, ст. 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на три роки. По кримінальній справі вона проходила потерпілою, цивільний позов не заявляла, однак злочинними діями відповідача їй заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 937,36 грн., які вона вважає повинен їй відшкодувати ОСОБА_2 Крім того, позивачка вважає, що їй було заподіяно і моральну шкоду, яка відобразилася в отриманні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, нервових переживаннях, стривоженності та страху за своє життя і можливості залишитися калікою, а також втратилася здатність виконувати фізичні навантаження і, в повній мірі, бути працездатною. У звязку з чим, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП у розмірі 937,36 грн. (вартість лікувальних процедур) та компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн.

Позивачка в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву (вх. № 9011 від 30.11.2016 року) про розгляд справи у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити (а.с. 31).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений судовими повістками та повідомленням через засоби масової інформації. Відповідно до повідомлення до газети Новини Закарпаття від 22 листопада 2016 року за № 1337 (4598) була надіслана інформація щодо виклику в судове засідання, в якості відповідача ОСОБА_2. В разі неявки в судове засідання відповідача ОСОБА_2 справа буде розглянута у його відсутності на підставі наявних у справі доказів (а.с. 30). Про причини неявки суду відповідач не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав, а тому суд визнає причини неявки ОСОБА_2 неповажними.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів та доходить слідуючого висновку.

Відповідно до ст. 128 ч.7 КПК України (в редакції 2012 року) - особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ:

Відповідно до вироку Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 (п'ять) років позбавлення волі з позбавленням права 3 (три) роки керувати транспортними засобами. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить новий злочин та виконає покладений судом на нього обов'язок - не виїжджати за межі України протягом іспитового строку на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

З дослідженого в судовому засіданні висновку Свалявського відділення судово-медичної експертизи № 110 від 23.07.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран чола, підбородка, множинних саден, синців нижніх, верхніх кінцівок, множинних саден обличчя, синця правої поперекової ділянки, клінічно у ОСОБА_1, яка перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Свалявської ЦРЛ з 19.06.2015 по 10.07.2015р. було виготовлено заключний діагноз: полі травма, закрита черепно-мозгова травма, струс головного мозку, закритого перелому медіальної кісточки правого гомілково-стопного суглобу, забійні рани та садна обличчя зліва, забійна гематома лівої повіки, пухлинний утвір в/гомілкової кістки справа, забій поперекової ділянки, забій обох нирок, субкапсулярної гематоми лівої нирки, мікрогематурії, які згідно Наказу МОЗ України кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою, розлад здоров'я більше 21 дня (зазначено у вироку Свалявського районного суду Закарпатської області від 24.02.2016 року).

Цивільний позов потерпілою ОСОБА_1 у кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирок набув законної сили.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

ПЛЕНУМ Верховного Суду України у своїй Постанові від 31.03.1989 року за № 3 Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна (із змінами, внесеними згідно з Постановами пленуму ВСУ № 13 від 25.12.92 року, № 12 від 03.12.97 року) розяснив, що:

При розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз'ясненням, даним у п.3 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.

Відповідно до ст. 1177 ч.1 ЦК України шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до Закону.

Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог.

Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження своїх вимог.

При оцінці доказів, суд виходить із вимог Закону щодо їх належності та допустимості (ст. 58 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; ст. 59 ЦПК України - обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування).

ДОКАЗИ надані суду позивачем на підтвердження заявлених вимог та перевірені (у відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України): копії фіскальних чеків на придбання лікарських препаратів (а.с. 7-8); копії заключення спіральної компютерної томографії № 833 від 23.06.2015 року та № 897 від 08.07.2015 року, наданих Мукачівською центральною районною лікарнею (а.с.9-10); копія виписки-епікризу з медичної карти № 3282/301 від 10.07.2016 року стаціонарного хворого ОСОБА_1 (а.с. 11); копія протоколу ультразвукового дослідження ОСОБА_1 від 08.07.2015 року (а.с.12-13).

З врахуванням викладеного та зважаючи на те, що позивачем доведено факт спричинення їй матеріальної шкоди від протиправних дій відповідача ОСОБА_2, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення на її користь матеріальної шкоди, внаслідок ДТП є підставними та підлягають задоволенню.

В частині заявленої вимоги про стягнення компенсації за заподіяну позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди, суд доходить слідуючого висновку.

Відповідно до ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

ПЛЕНУМ Верховного Суду України у своїй Постанові від 31.03.1995 року за № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди п. 3 розяснив, що:

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України - моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

З врахуванням викладеного та зважаючи на те, що позивачем доведено факт спричинення їй моральної шкоди від протиправної поведінки відповідача, суд вважає, що ця вимога позивача є підставною та підлягає до задоволення. Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи, що позивачці нанесено тілесні ушкодження середньої тяжкості, які спричинили фізичний біль та страждання, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також зважаючи, що злочин вчинений щодо ОСОБА_1 є необережним, суд вважає необхідним відшкодувати моральну шкоду потерпілій ОСОБА_1 у розмірі 15000,00 гривень, яка буде обґрунтованою компенсацією за заподіяну моральну шкоду внаслідок вчинення злочину.

Відповідно до ст. 214 п. 6 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до ст. 88 ч. 3 ЦПК України та п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір - як позивач за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 20, 58, 59, 60, 79, 88, 208, 212, 214, 213, 215, 292, 293, 294 ЦПК України, ст.ст. 23, 1177 ЦК України, т. 128 ч.7 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 937,36 (девятсот тридцять сім гривень 36 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 15000,00 (пятнадцять тисяч гривень) заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 в користь держави (банк: ГУДКСУ в Закарпатській області, МФО: 812016, одержувач: УК у Свалявському районі/Свалявський район/22030101, , р/р № 0233) судовий збір в сумі 551,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення Свалявського районного суду подається до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ Н.М.Жиганська