справа 278/529/16-ц
У Х В А Л А

04 березня 2016 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Грубіян Є.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 до Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, приватного сільськогосподарського підприємства "Вереси" про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, яким просить визнати за нею право власності на: житловий будинок № 5, що розташований в с. Вереси Житомирського району Житомирської області по вул. Леніна; земельну ділянку площею 0,2500 га та земельну ділянку площею 0,5500 га, що також знаходяться в с. . Вереси Житомирського району Житомирської області; частку пайового фонду майна КСП "Вереси" у розмірі 12 377 гривень.

Дослідив дану заяву разом з долученими до неї додатками, суд дійшов висновку, що провадження у справі, на даний час, не може бути відкрите, а заява підлягає залишенню без руху з огляду на наступне. Ціна позову у заявах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна (п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Як кореспондується у п. 16 ПП ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст. 80, п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК такий обовязок покладається на позивача. Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (ч. 2 ст. 80 ЦПК).

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 358 від 21.08.2014 року "Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов'язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства" оціночною вартістю для нерухомості є її ринкова вартість, розрахована відповідно до національних стандартів та інших нормативно-правових актів з питань оцінки майна і майнових прав. Підтвердженням такої вартості слугує звіт про оцінку, строк дії якого становить не більше шести місяців з дати оцінки. В свою чергу, заявником не надано суду документів щодо оцінки спірного у справі житлового будинку, а надана лише довідка про інвентаризаційну вартість такого нерухомого майна, що суперечить вимогам вищевказаної постанови Уряду. Також, на переконання суду, дійти висновку, що визначена ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості, зокрема, спірного житлового будинку, не є можливим.

Відтак, у зв'язку з відсутністю необхідної оціночної документації, реальну вартість спірного житлового будинку визначити неможливо, а отже неможливо дійти висновку про дійсну ціну позову.

Водночас, у відповідності з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З огляду на заявлене позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд акцентує увагу останньої на тому факті, що у клопотанні про відстрочення (розстрочення) сплати збору сторона повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище та подати суду відповідні докази. Такими доказами можуть бути, зокрема, документи, що підтверджують заборгованість перед іншими особами, документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження тощо.

Також, слід звернути увагу на те, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 157 ЦПК, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. Відтак, суд позбавлений можливості продовжувати строк розгляду справи без вагомих на те підстав. Водночас слід врахувати також той факт, що дана категорія справ розглядається, як правило, в одне судове засідання (оперативно), а суд, як було зазначено вище, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на строк, не більший як до ухвалення судового рішення. Тобто, таке розстрочення в даному випадку є недоцільним та таким, що не буде сприяти швидкому (в розумний строк) та оперативному розгляду справи. За таких обставин клопотання про відстрочення сплати судового збору не підлягає до задоволення, а позовна заява має бути залишена без руху з наданням строку для усунення вищевказаних недоліків.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 80, ст. 119, ст. 121 ЦПК України, ПП ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, Постанови КМУ № 358 від 21.08.14 року,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, приватного сільськогосподарського підприємства "Вереси" про визнання права власності - залишити без руху надавши строк у п'ять днів, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків зазначених в ній.

Розяснити заявнику, що у випадку не усунення зазначених недоліків заява вважається неподаною та повертається адресату.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.О. Грубіян