У Х В А Л А

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т.П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506», третя особа - Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області, про визнання незаконною відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 16 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що з 04 листопада по 05 грудня 1986 року він перебував у зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, де виконував роботи відповідно до завдань. При нарахуванні йому заробітної плати за вказаний період відповідачем не були враховані вимоги нормативних актів, із яких були зняті грифи «таємно» та «для службового користування», які регламентували оплату праці у 30-кілометровій зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Посилаючись на вказані обставини, просив визнати незаконною відмову Приватного акціонерного товариства «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506» (далі - ПрАТ «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506») у перерахунку заробітної плати за роботу з 04 листопада по 05 грудня 1986 року в зоні відчуження Чорнобильської АЕС та видачі довідки про заробітну плату; зобов'язати відповідача зробити перерахунок заробітної плати із занесенням в особовий рахунок і видати довідку про заробітну плату встановленого зразка за період з 04 листопада по 05 грудня 1986 року відповідно до вимог нормативно-правових актів СРСР, чинних на той час, які регулювали оплату праці в зоні відчуження за підвищеними тарифними ставками, враховуючи 6-годинний робочий день та 6-денний робочий тиждень, а також показник кратності за роботу в надурочний час, вихідні та святкові дні, премію в розмірі 60 % від заробітної плати.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконною відмову ПрАТ «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506» у здійсненні перерахунку ОСОБА_3 заробітної плати за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 04 листопада по 05 грудня 1986 року та видачі довідки про заробітну плату.

Зобов'язано ПрАТ «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506» здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_3 за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 04 листопада по 05 грудня 1986 року із занесенням даних в його особовий рахунок за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами), враховуючи встановлений 6-годинний робочий день та 6-денний робочий тиждень, показник кратності, оплату праці за фактично відпрацьований час із застосуванням показників кратності, за роботу в надурочний час із застосуванням показників кратності, роботу у вихідні та святкові дні у подвійному розмірі із застосуванням показників кратності, роботу в нічний час, оплату за класність, з урахуванням збереження середньої заробітної плати за кожен робочий день за основним місцем роботи, премії в розмірі 60 % від заробітної плати, кратності на підставі: Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; п. 4 постанови Держкомпраці СРСР і секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43; Листа Міністерства праці та соціальної політики «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 р.р. осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» № 03-3/1652-018-2 від 13 квітня 2001 року; відповідно до ст. 73, ст. 106 та ст. 107 КЗпП Української РСР; відповідно до п. п. 1, 4 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7; Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156; Постанова Ради Міністрів УРСР від 08 травня 1986 року № 168; Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195; Наказу Міністерства охорони здоров'я СРСР від 14 травня 1986 року № 104; та видати ОСОБА_3 довідку встановленого зразка про заробітну плату за період роботи з 04 листопада по 05 лютого 1986 року в зоні відчуження з ліквідації аварії на ЧАЕС для пред'явлення в органи Пенсійного фонду України.

Стягнуто з ПрАТ «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506» на користь держави 243 грн 60 коп. судового збору, а на користь ОСОБА_3 - 2 800 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 16 жовтня 2015 року рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при нарахуванні заробітної плати ОСОБА_3 за виконану роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 04 листопада по 05 грудня 1986 року не були враховані нормативні акти, які на той час не були доступні для загального користування та перебували під грифом «таємно» та «для службового користування на підприємстві», які регулювали оплату праці в зоні відчуження за підвищеними тарифними ставками, враховуючи 6-годинний робочий день та 6-денний робочий тиждень, а також показник кратності за роботу в надурочний час, вихідні та святкові дні, премію в розмірі 60 % від заробітної плати.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що постановою ЦК КПРС президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-15 керівнику підприємств і організацій надано право, а не обов'язок проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС по підвищених до 100 % тарифних ставках і посадових окладах, які встановлювались з урахуванням складності і терміновості робіт. Оскільки відповідачем такі нарахування та виплати не були здійснені, то і відсутні підстави для покладання обов'язку на відповідача щодо надання такої довідки із урахуванням збільшення тарифної ставки.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 з 04 листопада по 05 грудня 1986 року працював водієм автобуса ЛАЗ-695 Гайсинського автотранспортного підприємства 10553, правонаступником якого є ПрАТ «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506».

З 04 листопада по 05 грудня 1986 року ОСОБА_3 виконував роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

ОСОБА_3 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської АЕС 1 категорії, є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує пенсію відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

02 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку заробітної плати за роботу з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі розсекречених нормативно-правових документів, які передбачають додаткові нарахування із заробітної плати за роботу в зоні відчуження та видачу довідки про заробітну плату встановленого зразка, яка необхідна для перерахунку пенсії.

Листом відповідача від 21 квітня 2015 року за № 33 позивачу було відмовлено у перерахунку заробітної плати за роботу в зоні Чорнобильської АЕС у зв'язку відсутністю на підприємстві первинних документів, згідно з яких ВАТ «ААС «Славутич-Бориспіль» проводило нарахування заробітної плати: щоденні шляхові листи, табель робочого часу, облік робочого часу. Натомість надані первинні документи позивачем мають численні виправлення, не завірені підписами та печаткою організації, що їх видавала. За обставин доведеності позивачем їй достовірності перерахунок заробітної плати підприємством буде здійснено (а. с. 7).

Згідно з ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Із 01 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Указаним нормативним актом проведено перерахунок пенсії за інвалідністю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Пунктом 7 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи (позивач був призваний на військові збори як військовозобов'язаний) та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди; за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, 1 - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд не визначився із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягає застосуванню; не врахував, що право позивача на перерахунок пенсії передбачено законом і таке право кореспондується з його обов'язком надати докази, якими підтверджується наявність підстав для такого перерахунку. Обов'язок відповідача надати довідку не є імперативним, а залежить від наявності доказів, які були б підставою для видачі такої довідки.

У той же час, вирішуючи спір по суті, апеляційний суд належної оцінки наданим позивачем доказам не надав, наявність у нього права на перерахунок пенсії належним чином не перевірив та пенсійну справу останнього не дослідив, а обмежився лише вказівкою про те, що проведення оплати праці працівників, які були безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС по підвищених до 100 % тарифних ставках, є правом керівників підприємств і організацій, а не обов'язком.

З огляду на зазначене висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні позову з наведених у судовому рішенні підстав є передчасними.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 16 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко