АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/8891/15-ц Головуючий в 1 інстанції Чайкін І.Б.
Провадження №22ц/774/1146/К/16 Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Соколан Н.О.,

за участі секретаря: Чубіної А.В.,

за участі: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про розподіл спільного сумісного майна подружжя, та просила розділити спільне сумісне з ОСОБА_3 майно грошові кошти, отримані ним при продажі спільного сумісного майна автомобіля марки автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» державний реєстраційний номер АЕ 1897СК, стягнувши з нього на її користь грошову компенсацію 1/2 частини автомобіля у сумі 47850 гривень.

Позов обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу вони по кредитному договору, укладеному в 2008 році за її згодою між ОСОБА_3 та ВАТ « Укрсиббанк» для придбання автомобіля для нужд сім'ї, отримали кредит і на отриманні кошти придбали автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3». Вказаний автомобіль став предметом застави до моменту повного розрахунку з ПАТ « Укрсиббанк» по кредитному договору, до березня 2014 року вони з відповідачем частково погасили оформлений на його імя кредит, сплативши банку близько 120 000 грн. Після розпаду сім'ї вона неодноразово пропонувала ОСОБА_3 сплатити їй половину коштів виплачених ними під час проживання в шлюбі в рахунок погашення Кредитного договору, оскільки кошти були їх спільним бюджетом, але не бажаючи їх повернути ОСОБА_3 11 квітня 2014 р. продав належний їх сім'ї автомобіль, від продажу отримав 95700 грн., які обратив на свою користь. Розділити отримані кошти добровільно він відмовився, у звязку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2016 року позов задоволено.

Проведено поділ спільного сумісного майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 грошових коштів отриманих ОСОБА_3 при продажі спільного сумісного майна подружжя автомобіля марки « Міцубісі Ланцер Х3» державний реєстраційний номер АЕ 1897СК.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину грошових коштів отриманих від продажу автомобіля марки «Міцубісі Ланцер Х3» державний реєстраційний номер АЕ 1897СК в розмірі 47 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 487,20 гривень.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог позивача посилаючись на те, що сторонами не було спільно в повному обсязі погашено кредитну заборгованість, що свідчить про те, що автомобіль у повному обсязі не є об'єктом спільного сумісного майна подружжя, а тільки його частина.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення не враховано, що відповідачем самостійно, в квітні 2014 року були виконані достроково кредитні зобовязання, а твердження позивача про те, що в період шлюбу сторонами було погашено 120000 кредиту є припущеннями та не підтверджені належними доказами.

Відповідач в апеляційній скарзі наполягає на тому, що частина спірного автомобіля була фактично придбана за його особисті кошти, тому частка у цьому майні, відповідно до внеску, є його особистою власністю.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 про розгляд справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача та його представника, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1994 року, який згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу було розірвано 06.06.2014 року. 08 липня 2008 року між ОСОБА_3 та АКІБ « Укрсиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, де у забезпечення виконань усіх грошових зобовязань в повному обсязі за Договором надається порука ОСОБА_1 (Договір поруки № 0П від 08 липня 2008 року). В період шлюбу сторони придбали транспортний засіб марки «Міцубісі Ланцер Х3», рік випуску 2008, колір червоний, тип ТЗ легковий седан-В ( а.с.22).

Згідно довідки рахунку № 419062 від 11 квітня 2014 року автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» продано ОСОБА_5 за 95700 грн.( а.с.22)

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» був придбаний під час шлюбу та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому грошові кошти отримані від реалізації цього майна підлягають поділу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 22, 23, 24 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 1994 року, який згідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу було розірвано 06.06.2014 року.

08 липня 2008 року між ОСОБА_3 та АКІБ « Укрсиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, де у забезпечення виконань усіх грошових зобовязань в повному обсязі за Договором надається порука ОСОБА_1 (Договір поруки № 0П від 08 липня 2008 року).

В період шлюбу сторони придбали транспортний засіб марки «Міцубісі Ланцер Х3», рік випуску 2008, колір червоний, тип ТЗ легковий седан-В ( а.с.22).

Згідно довідки рахунку № 419062 від 11 квітня 2014 року автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3» продано ОСОБА_5 за 95700 гривень.( а.с.22).

Виходячи з вище наведеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вище вказане майно набуте сторонами в період шлюбу, тому є обєктом спільної сумісної власності подружжя, та оскільки судом встановлено, що автомобіль марки «Міцубісі Ланцер Х3», державний реєстраційний номер АЕ 1897СК , 2008 року випуску продано за 95700 гривень, то частка його вартості має бути стягнута на користь позивачки згідно довідки-рахунок № 419062 ОСОБА_2 ВІА від 11 квітня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що сторонами не було спільно в повному обсязі погашено кредитну заборгованість, що свідчить про те, що автомобіль у повному обсязі не є об'єктом спільного сумісного майна подружжя, а тільки його частина колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачем, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не наведено та не надано доказів того, що ним в повному обсязі, за власний кошт, погашено кредитну заборгованість.

Крім того, відповідачем, вимог про стягнення грошових коштів, сплачених в погашення спільного боргу не ставилось, також ОСОБА_1 своєї згоди на дострокове погашення заборгованості та дострокове припинення кредитного договору укладеного на користь сім'ї не надавала.

Також слід зазначити, що відносини щодо боргів подружжя, які виникли в період шлюбу сторін, знаходяться за площиною спірних правовідносин й є зобовязаннями боржника перед кредитором та не є предметом даного спору.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони є ідентичними в основному контексті та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 березня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: