Справа № 463/45/15 Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/783/2055/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2016 року Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого Берези В.І., суддів: Мельничук О.Я., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 15 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_4 про стягнення заробітної плати,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто з Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 () на користь ОСОБА_3 заробітну плату в розмірі 116 787 (сто шістнадцять тисяч сімсот вісімдесят сім) грн. 95 коп. В стягненні моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 () на користь держави судовий збір в розмірі 1 167,88 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач Львівський національний університет ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_4. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає рішення незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Обгрунтовує вимоги за апеляційною скаргою тим, що позивач подав позов про стягнення безпідставно втраченого заробітку, проте вимоги обґрунтовував тим, що у вересні 2009 року відповідач в односторонньому порядку знизив його посадовий оклад з 0,5 ставки до 0,25, та що його без згоди переведено у 2012 році з кафедри ВСРЕСС на кафедру екології та біології. Вбачав порушення його прав в зміні істотних умов праці. Однак позивачу зменшено педнавантаження, такий прийняв нові умови, продовжував працювати, лише коли йому не продовжили строк роботи з вересня 2014 року звернувся щодо втраченого заробітку з 2009 року. З вересня 2009 року позивач не виконував роботу в об»ємі по 0,5 ставки на кожній з кафедр де працював, а лише на 0.25 ставки. Розрахунок педнавантаження позивачу визначався відповідно до реальних годин в залежності від кількості студентів на навчальний рік та відповідно до індивідуального плану. У жовтні 2009 року наказом по академії позивачу визначено 0,25 ставки на кафедрі ВСРЕСС і 0,25 ставки на кафедрі екології та біології, з квітня 2012 року позивача переведено на кафедру Екології та біології. Позивач підміняє поняття та вважає порушеним його право на втрачений заробіток, оскільки на його думку його ставка мала складати 0,5. , а не 0,25. До суду щодо зменшення педнавантаження позивач не звертався. Суд неповно з»ясував обставини справи, оскільки не з»ясував про підстави роботи позивача на 0,25 ставки. Кількість ставок для університету є чітко визначено, кафедри розраховують загальне пед..навантаження окремих викладачів, формують штатний розпис. Суд при винесенні рішення не врахував спеціальних законів- «Про вищу освіту» , наказу МОУ № 161, Положення про кафедру, Постанову КМ № 1134, натомість вказав ЗУ « Про наукову і науково-технічну діяльність», який не застосовується до даних правовідносин. Рішення ухвалене з грубим порушенням процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_5, який апеляційну скаргу підтримав, позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_6, які таку заперечили, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 27.06.2007 робу між Львівською національною академією ветеринарної медицини ім. С.З. Гжицького та ОСОБА_3 було укладено контракт з науково-педагогічним працівником академії, згідно якого останнього було призначено на посаду доцента кафедри ВСЕРЕСС Львівської національної академії ветеринарної медицини ім. С.З. Гжицького на термін з 27.06.2007 року до 27.06.2014 року. Пунктом 4.1 контракту передбачено виплату науково-педагогічному працівникові академії за рахунок коштів академії заробітної плати (посадового окладу) в розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України (а.с.6-10).

Згідно витягу з наказу по Львівській національній академії ветеринарної медицини ім. С.З. Гжицького №361-3 від 31.2007 року, ОСОБА_3, доценту кафедри ВСРЕСС, продовжено термін роботи, за контрактом, на 7 років, з 1 липня 2007 року по 30 червня 2014 року, на посаді доцента кафедри ВСРЕСС, на 0,5 ставки з окладом 662 грн.+ 30% за вислугу років по спецфонду та на посаді доцента кафедри екології на 0,5 ставки з окладом 662 грн.+ 30% за вислугу років по спецфонду (а.с.11).

Згідно наказу №262 від 27.04.2012 року, з 01.07.2012 року доц. ОСОБА_3 переведено з кафедри ВСРЕСС на кафедру екології та біології (а.с.12).

У звязку з переведенням позивача 01.07.2012 року з кафедри ВСРЕСС на кафедру екології та біології, його посадовий оклад як доцента цієї кафедри складав з вересня 2012 по вересень 2013 року 0,25, а з вересня 2013 року і до закінчення дії контракту був збільшений і становив 0,5.

Задовольняючи вимоги позивача, а саме про стягнення з відповідача втраченого заробітку за період з вересня 2009 року по червень 2014 рік в розмірі 116787,95 грн. , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав документів, на підставі яких здійснювалось зменшення посадового окладу, відповідач порушив вимоги закону щодо отримання згоди працівника на зміну істотних умов праці, відсутні докази щодо невиконання посадових обов»язків позивачем чи застосування заходів дисциплінарного впливу. Окрім того, зазначив про те, що згідно наказу №262 від 27.04.2012 року, з 01.07.2012 року доц. ОСОБА_3 переведено з кафедри ВСРЕСС на кафедру екології та біології (а.с.12), за твердженням позивача, про цей наказ йому стало відомо лише у вересні 2012 року, на зворотній стороні вказаного наказу, де передбачено перелік осіб, які з ним ознайомлені, підпис ОСОБА_3 відсутній, тому прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст.33 КЗпПУ, оскільки ОСОБА_3 про зміну істотних умов праці не був повідомлений за два місяці.

Окрім того, вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, виходив з недоведеності факту заподіяння такої, а тому відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може , враховуючи наступне.

Відповідач - Львівська національна академія ветеринарної медицини ім. С.З. Гжицького є державною установою, яка фінансується з бюджету. Оплата праці працівників відповідача здійснюється відповідно до ст.ст. 97, 98 КЗпП України, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Фонд оплати праці відповідача на конкретний навчальний рік, розмір посадового окладу кожного окремого науково-педагогічного працівника та тривалість робочого часу визначається з врахуванням норм та нормативів, встановлених у спеціальних нормативно-правових актах, а саме: Постанові КМУ №1134 від 17 серпня 2002 року «Про затвердження нормативів чисельності студентів (курсантів), аспірантів (ад'юнктів), докторантів, здобувачів наукового ступеня кандидата наук, слухачів, інтернів, клінічних ординаторів на одну штатну посаду науково- педагогічного працівника у вищих навчальних закладах III і IV рівня акредитації та вищих навчальних закладах післядипломної освіти державної форми власності»; Наказі Міністерства освіти та науки України №450 від 07.08.2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.08.2002 року за №698/6986 «Про затвердження норм часу для планування і обліку навчальної роботи та переліків основних видів методичної, наукової й організаційної роботи педагогічних і науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів», який поширюється на вищі навчальні заклади та вищі навчальні заклади післядипломної освіти незалежно від їх форми власності і підпорядкування (п.2. Наказу); Положенні про організацію начального процесу у вищих навчальних закладах затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 року №161.

Згідно наведених нормативно-правових актів штатна чисельність науково-педагогічних працівників, (кількість посадових окладів (ставок)) у відповідний навчальний рік залежить від чисельності студентів у цьому році; робочий час викладача визначається обсягом його навчальних, методичних, наукових і організаційних обов'язків у поточному навчальному році,відображених в індивідуальному робочому плані; обсяг навчальних занять, доручених для проведення конкретному викладачеві виражається в облікових (академічних) годинах визначає навчальне (педагогічне) навантаження викладача; максимальне навчальне навантаження науково-педагогічних працівників не може перевищувати 900 годин на навчальний рік (повна ставка/повний робочий час); конкретний розмір педагогічного навантаження викладача у поточному навчальному році визначається на засіданні кафедри.

Як видно з матеріалів справи, згідно наказу по Львівській національній академії ветеринарної медицини ім. С.З. Гжицького №361-3 від 31.07.2007 року, позивачу, доценту кафедри ВСРЕСС, продовжено термін роботи, за контрактом, на 7 років, з 1 липня 2007 року по 30 червня 2014 року, на посаді доцента кафедри ВСРЕСС, на 0,5 ставки з окладом 662,00 грн..+ 30% за вислугу років по спецфонду та на посаді доцента кафедри екології на 0,5 ставки з окладом 662,00 грн. + 30% за вислугу років по спецфонду, таким чином позивачу продовжено термін роботи у відповідача на двох кафедрах на умовах неповного робочого часу в розумінні ст. 56 КЗпП України.

З матеріалів справи видно, що 28.08.2009 року, на засіданні кафедри екології Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 було затверджено педагогічне навантаження науково-педагогічних працівників на 2009- 2010 навчальний рік, у тому числі визначено доценту кафедри екології ОСОБА_3 навчальне навантаження у розмірі 0,25 ставки / а.с. 197 - копія протоколу №7 засідання кафедри екології/.

Крім цього, 15.09.2009 року, враховуючи вимоги Положення про кафедру Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 (п.2.6. Положення) та Наказу по Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 №49 від 07.05.2009 р., (відповідно до якого необхідно першочергово забезпечити педнавантаженням науково-педагогічних працівників, які мають вчене звання, науковий ступінь та не досягли пенсійного віку) на засіданні співробітників кафедри ВСРЕСС було вирішено розподілити години педнавантаження на 2009-2010 роки, в тому числі затвердити доценту кафедри ОСОБА_3 навчальне навантаження у розмірі 0,25 ставки. Підставою для зменшення позивачу навчального навантаження слугувало те, що ОСОБА_3 досяг пенсійного віку, про зазначене наведено у протоколі засідання кафедри ВСРЕСС /а.с. 199/.

На підставі перерозподілу педагогічного навантаження на кафедрах 03.10.2009 року по Львівському національному університеті ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 видано наказ №132-1, згідно якого позивачу з 01.09.2009 року визначено тривалість робочого часу у розмірі 0,25 ставки на посаді доцента кафедри ВСРЕСС та у розмірі 0,25 ставки на посаді доцента кафедри екології, тобто зменшено тривалість робочого часу на 0,25 ставки на кожній із кафедр /а.с.201/.

З наведеного видно, що у вересні 2009 року мало місце зменшення відповідачем тривалості робочого часу, а не посадового окладупозивача, як про це зазначив суд першої інстанції, при цьому суд, посилався на норми ст. 33 КЗпП України щодо обовязкового отримання згоди працівника на зміну істотних умов праці та порушення цієї норми відповідачем.

Однак, зазначена норма закону не стосується спірних відносин у даному спорі.

Відповідно ч.3 ст.32 КЗпП України, у звязку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Згідно вимог ст. 103 КЗпП України, про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Як видно з матеріалів справи позивач не оспорює ні наказів про визначення тривалості робочого часу, ні наказу про переведення, з вимогами про незгоду з змінами умов праці до суду не звертався.

Так, з матеріалів справи вбачається, що про зменшення навчального навантаження та визначення позивачу на 2009-2010 рік ставки (тривалості робочого часу)у розмірі 0,25 від повної ставки на посаді доцента кафедри ВСРЕСС та у розмірі 0,25 - на посаді доцента кафедри екології, позивачу було відомо, оскільки він 28.08.2009року безпосередньо брав участь у засіданні кафедри екології при розподілі педнавантаження між працівниками кафедри (протокол засідання кафедри екології №7) /а.с.197/.

Окрім того, матеріали справи містять значну кількість заяв та скарг позивача з приводу необєктивного встановлення педнавантаження для педагогічних працівників кафедри /а.с. 51-70/ у період 2011-2012 р.р. , що спростовує висновки суду першої інстанції про те, що позивач дізнався, що йому відповідачем неповністю виплачено заробітну плату після звільнення у 2014 році.

Окрім того, суд першої інстанції висновок про порушення прав позивача на оплату праці обґрунтовував тим, що відповідачем у вересні 2009 року було в односторонньому порядку без згоди позивача зменшено його посадовий окладпорівняно із окладом встановленим наказом по Львівській національній академії ветеринарної медицини ім. Гжицького №361-3 від 31.07.2007 року.

Однак, як слідує із наказу по Львівській національній академії ветеринарної медицини ім. С.З. Гжицького №361-3 від 31.07.2007 року, позивачу на посаді доцента кафедри ВСРЕСС було встановлено оклад - 662,00 грн. та на посаді доцента кафедри екології - 662, 00 грн. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про доходи позивача (а.с.16) посадовий окладпозивача у вересні 2009 року становив 1399,16 грн., і є більшим порівняно із посадовим окладом, встановленим позивачу 31.07.2007 року у наказі №361-3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 32 КЗпП України, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Як встановлено та видно з матеріалів справи, позивач продовжив працювати у відповідача на посаді доцента кафедри ВСРЕСС до липня 2012 року та на посаді доцента кафедри екології до червня 2014 року, тобто погодився на продовження роботи на нових умовах неповного робочого часу (0,25 ставки на кожній із кафедр).

Враховуючи наведене,суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про зменшення відповідачем позивачу посадового окладу у період з вересня 2009 року по серпень 2012 року та неправомірно стягнув з відповідача на користь позивача кошти як недоплачену заробітну плату за цей період .

Окрім того, невірним є висновок суду щодо стягнення з відповідача аналогічних коштів і за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року.

Так, наказом №31 від 26.04.2012 року /а.с.205/ Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 «Про реорганізацію структури Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2» з 01.07.2012 року розформовано кафедруветеринарно-санітарної радіологічної експертизи та якості і стандартизації,на якій на 0,25 ставки працював позивач. На зазначену обставину суд першої інстанції уваги не звернув, стягнув на користь позивача заробітну плату за роботу на фактично розформованій кафедрі.

Відповідно до п. 1.3 наказу Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 №202-3 від 27.04.2012 року (із змінами внесеними наказом №902-3 від 16.12.2013 року), виданого на виконання наказу №31 від 26.04.2012 року, позивача ОСОБА_3, у звязку з розформуванням кафедри ВСРЕСС, переведено на кафедру екології та біології на посаду доцента /а.с. 208/.

Як видно з наказу, із змістом наказу №202-3 від 27.04.2012 року позивач був ознайомлений, про що свідчить його підпис у відповідній графі на звороті наказу та власноручний запис «ознайомився» /а.с. 208 та зворот/. Наведене спростовує твердження як сторони позивача, так і суду, про те, що про наказ такому не було відомо.

Згідно наказу №75-1 Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 від 09.10.2012 року, за результатами перерозподілу педагогічного навантаження на кафедрах, науково-педагогічним працівникам університету на 2012-2013 навчальний рік з 03.09.2012 року було вирішено затвердити навчальне навантаження, в тому числі доценту кафедри екології та біології ОСОБА_3 у розмірі 0,25 ставки /а.с.210/.

Як видно з матеріалів справи, позивач продовжив працювати у відповідача на посаді доцента кафедри екології та біології до червня 2014 року, погодився на продовження роботи на нових умовах неповного робочого часу на посаді доцента кафедри екології та біології (0,25 ставки).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про зменшення позивачу посадового окладу у період з вересня 2012 року по серпень 2013 року та стягнення з відповідача на користь позивача недоплаченої заробітної плати за цей період.

Окрім того, вимоги позивача про стягнення недоплаченої заробітної плати стосувались і періоду з вересня 2013 року по червень 2014 року .

Як видно з матеріалів справи, згідно із наказом №144-1 від 22.10.2013 року Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 «Про розподіл педнавантаження НПП на 2013- 2014 навчальний рік по фінансових фондах університету» /а.с. 214/ відповідно до визначеного педагогічного навантаження на кафедрах науково-педагогічним працівник університету на 2013-2014 навчальний рік з 2 вересня 2013 року було вирішено затвердити навчальне навантаження, в тому числі доценту кафедри екології та біології ОСОБА_3 у розмірі 0,5 ставки (тобто збільшено на 0,25 ставки).

Також, згідно наказу Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 №549-3 від 09.07.2014 року було вирішено продовжити позивачу термін перебування на посаді доцента кафедри екології та біології з 01.07.2014 року по 31.08.2014 року по спеціальному фонду на 0,5 ставки з окладом 1457,00 грн. + 2% за вчене звання + 1% за наукову ступінь +10%за вислугу років /а.с.217/.

Зазначеними наказами затверджено педагогічне навантаження, оклад позивача, та жодних порушень відповідачем трудового законодавства при винесенні даних наказів судом першої інстанції не наведено, а тому висновок суду про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати в т.ч. і за період з вересня 2013 року по червень 2014 року у сумі 15397,71 грн. є необгрунтованим та невірним. Окрім того, зазначений період охоплює стягнення заробітної плати за роботу на фактично розформованій ще у липні 2012 року кафедріВСРЕСС.

Всупереч наведеному, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин, порушив норми процесуального права, не встановив обставин, які мають значення для вирішення спору, а тому прийшов до невірного висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи вимогу про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції відмовив у її задоволенні та виходив з недоведеності факту заподіяння такої, однак беручи до уваги відсутність підстав для задоволення позову про стягнення недоплаченої заробітної плати, у вимозі про стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю такої.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції як таке, що не відповідає вимогам матеріального закону й дійсним обставинам справи, відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України залишатися в законній силі не може й підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 15 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені ОСОБА_2 про стягнення втраченої (недоплаченої) заробітної плати в розмірі 116787,95 грн. та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскарженим в касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Береза В.І.

Судді Мельничук О.Я.

ОСОБА_7