Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Приватний нотаріус Зінченко Олена Миколаївна про встановлення факту визнання батьківства;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання факту родинних відносин з померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який був зареєстрований в АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно, що належало спадкодавцю. Спадкоємцями померлого є також ОСОБА_2 - мати померлого. Позивач звернувся до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори та до приватного нотаріуса Білоцерківського нотаріального округу Озадовської О.М. якою було роз»яснино, що так як відсутні документи на підтвердження родинних відносин між спадкодавцем та заявником, позивачу не належить право на спадкування без встановлення факту родинних відносин між заявником та померлим. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що до іншим шляхом довести своє право на спадкування він не має можливості, а відповідачка заперечує факт родинних відносин між її сином та заявником, просив суд встановити факт родинних відносин між ним та померлим ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач та його представник за договором позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника за договором позовні вимоги не визнала в повністю, послалася на ті обставини, що її син ніколи не проживав з матір»ю позивача, не утримував позивача після його народження.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивач - ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 4.05. 1979року, виданим виконавчим комітетом с. Поправка Білоцерківського району Київської області, згідно актового запису про народження № 8.

Матір»ю позивача записана ОСОБА_6 , батьком - ОСОБА_7.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що поскільки шлюб між батьками позивача не був зареєстрований, а тому прізвище батька дитини записано зі слів матері дитини, хоч насправді батьком дитини був ОСОБА_4.

Судом враховано і те, що як роз»яснив в п. 9 постанови Верховного суду України від 12.06.2009року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» - підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, а тому зазначення позивачем конкретної правової норми в обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, а також тих обставин, що позивачем фактично заявлені вимоги про встановлення факту визнання батьківства, який врегульовано нормами ст.. 53 КпШС від 1969року, а тому суд приходить до висновку, що в даному випадку підлягає застосуванню норма ст. 53 КпШС.

Також, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 дійсно був похований в с. Поправка Білоцерківського району на підставі актового запису про смерть №8 від 13.03.2015року, що підтверджується довідкою Поправської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 13.07.2015року № 528.

Позивач та його представник в судовому засіданні послалися на те, що з дня народження до чотирьох років позивач проживав в АДРЕСА_1, проживав без батька, разом зі своєю матір»ю - ОСОБА_6, потім вона одружилася з ОСОБА_8 і її прізвище змінилося на «ОСОБА_6». З 1998року він проживає в АДРЕСА_2 .Про існування батька він нічого не знав, ніяких відносин з ним не підтримував. Познайомився із ОСОБА_4 лише в 1997році, з того ж часу підтримував зним родинні зв»язки, а саме батько матеріально допомагав в організації весілля позивача і був присутній на ньому. Також, підтримував відносини з матір»ю свого батька - ОСОБА_2 та рідною сестрою батька - ОСОБА_9 та її чоловіком, з дядьком ОСОБА_10 та його дружиною, їх синами. Оскільки ОСОБА_4 здійснював підприємницьку діяльність пов»яз ану з забоєм скота, переробкою м»яса та м»ясо продуктів, а тому ОСОБА_4 прийняв на роботу його дружину - ОСОБА_11 Протягом життя він весь час відзначав свята, на яких були присутні його мати та батько - ОСОБА_4 та його рідні, підтримували родинні зв»язки до смерті батька, але офіційно жодні відносини між ними не були оформлені, так як не було потреби.

Також, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 дійсно був похований в с. Поправка Білоцерківського району на підставі актового запису про смерть №8 від 13.03.2015року, що підтверджується довідкою Поправської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 13.07.2015року № 528.

Суд при вирішенні спору, враховує те, що згідно з п.6 Прикінцевих положень Сімейного Кодексу України № 2947-111 від 10.01.2002 року цей Кодекс буде регулювати відносини, які виникнуть починаючи з дня набрання ним чинності. Сімейний Кодекс України не має зворотної дії. Це означає, що він не може поширюватися на відносини, які виникли до цього моменту.

У ст.58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі крім випадків, коли вони пом,якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні від 5 квітня 2001 року Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Також при вирішенні спору, судом враховано і те, що фактично позивач просить встановити його походження від померлого батька, який не перебував в шлюбі з його матір»ю, як це передбачено ст.. 53 КпШС , оскільки позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_5.

Відповідно до вимог ст.. 53 КпШС , чинного у період зазначених відносин, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір»ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір»ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС , суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Заяви про встановлення фактів визнання батьківства строком позовної давності не обмежені. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Встановлення факту визнання батьківства особою, яка згодом померла, може мати місце тільки у тому разі, коли дитина перебувала на утриманні цієї особи якщо ця обставина не буде підтверджена, то самий факт визнання батьківства особою, яка згодом померла, не має значення ( постанова Пленуму ВСУ СРСР від 04.12.1968року).

Суд враховує те, що на час виникнення правовідносин, тобто до народження позивача, відсутні будь-які докази спільного проживання його батьків та перебування позивача на утриманні свого батька. Ці обставини повністю підтвердили допитані в судовому засіданні свідки. Так , свідок ОСОБА_10 показав, що до служби в армії, його брат зустрічався з дівчиною на ім.»я ОСОБА_13, потім уїхав до Якутії на заробітки, будь яких дій щодо визнання свого батьківства відносно позивача не вчиняв, разом з матер»ю позивача не проживав, дитину з пологового будинку не забирав та не надавав жодної допомоги на його утримання.

Аналогічні покази надала і свідок ОСОБА_6, яка показала, що вона зустрічалася з ОСОБА_4, але ніколи не проживала з ним разом, не вела спільного господарства, на час народження сина - ІНФОРМАЦІЯ_5 проживала в с. Поправка разом зі своїм батьком. Батько дитини - ОСОБА_4 пішов служити в армію, коли дитині було 6 місяців, а коли повернувся з армії то женився на іншій дівчині.

Судом не приймається до уваги висновок експерта №49 молекулярно - генетичної експертизи по встановленню факту батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 у відношенні ОСОБА_1, згідно з яким оцінка достовірності результатів аналізу вказує на те, що кровне споріднення між заявленим батьком та дитиною, з ймовірністю не нижче 99,9999%, оскільки в даному випадку , за відсутності належних доказів перебування дитини на утриманні батька, проживання матері дитини разом з батьком дитини до народження дитини, правового значення цей доказ не має.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст..ст.15,60,212-215,218.223 ЦПК України , ст.. 53 Кодексу про шлюб і сім»ю Української РСР, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Приватний нотаріус Зінченко Олена Миколаївна про встановлення факту визнання батьківства - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова