У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», банк) про визнання припиненим зобов'язання в іноземній валюті за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, у якому просила визнати припиненим зобов'язання в іноземній валюті за кредитним договором від 12 березня 2007 року № 014/15-12/2533.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 12 березня 2007 року між нею та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір № 014/15-12/2533, за умовами якого кредит надавався двома траншами: 1-й транш 136 000 дол. США на придбання нерухомості, а 2-й транш - 84 000 дол. США на ремонт нерухомості.

Позивачка зазначала, що одразу після підписання кредитного договору банк перестав виконувати свої зобов'язання майже в повному обсязі, а саме: на поточний рахунок позичальника не було зараховано та не було видано жодну суму траншів вказаних у п. 2 ч. 1 кредитного договору; крім того, жодного видаткового касового документа про отримання коштів, які мали бути зараховані на поточний рахунок вона не отримувала, як і не отримувала кредитних коштів.

ОСОБА_2 також вказувала, що відповідач порушив істотні умови договору в частині надання кредиту в іноземній валюті, а також усупереч ЗУ «Про захист прав споживачів» не попередив її, як споживача банківських послуг, про валютні ризики; крім того, укладений між сторонами договір не прошитий та не скріплений печаткою банку, у ньому відсутній чіткий детальний розпис сукупної вартості кредиту.

Посилаючись на те, що банк в момент укладення кредитного договору, порушив ряд норм чинного законодавства та припинив виконувати зобов'язання згідно умов кредитного договору з моменту його підписання, ОСОБА_2 просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилено, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 квітня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За змістом ст. ст. 11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

ЗУ «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-1341цс15.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, виходили з того, що при укладенні кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору (кредитний договір укладено у письмовій формі, валюта кредиту визначена у доларах США) та мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, а також із того, що на момент укладення правочину позивачка не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови; також судами враховано, що позивачка належним чином не виконує умови кредитного договору та має заборгованість за кредитом, яка стягнута рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2014 року, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для визнавати припиненими зобов'язання за кредитним договором.

При цьому судами попередніх інстанцій вмотивовано відхилено доводи заявника щодо дискримінаційності умов договору в частині валюти кредиту - доларів США, оскільки незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, а тому, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторона приймає на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу; крім того у анкеті-заяві на отримання кредиту від 01 березня 2007 року ОСОБА_2 зазначено суму кредиту у доларах США, а не у гривнях.

Також апеляційним судом обґрунтовано відхилено посилання заявника на відсутність у банку ліцензії НБУ на здійснення операцій в іноземній валюті, оскільки рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 грудня 2014 року встановлено наявність у відповідача банківської ліцензії № 10 від 11 жовтня 2006 року, дозвіл № 10-4 від 11 жовтня 2006 року та додаток до дозволу № 10-4 від 11 жовтня 2006 року, виданий Національним Банком України на здійснення операцій в іноземній валюті і ці обставини відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційноюскаргою ОСОБА_2, поданоюпредставником ОСОБА_3, на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання припиненим зобов'язання в іноземній валюті за кредитним договором, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур