Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві, в залі суду № 3 цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених сум пенсій,-

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що на обліку в УПФУ у м. Біла Церква Київської області перебуває громадянин ОСОБА_1 .. 06.09.2004 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ у м. Біла Церква із заявою про призначення пенсії. Відповідачем були надані наступні документи: трудова книжка, копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, серії НОМЕР_1 , виданого 02.06.1993 року Київоблдержадміністрацією, довідка Білоцерківського ОМВК Київської області № 4/1170 від 01.07.2004 року про знаходження на військовій службі в лавах Радянської армії, довідка Білоцерківського ОМВК Київської області № 599 від 02.08.2004 року про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 17.05.1986 року по 22.05.1986 року у складі військової частини НОМЕР_2 , анкета-запит з відповіддю без номера та дати видачі на звороті, начальника Архіву штабу ОдВО прапорщика С.Іванова, що містить підпис та завірено печаткою. Протоколом № 1708 від 05.10.2004 року відповідачу було призначено пенсію по інвалідності, починаючи з 23.06.2004 року. 11.04.20014 року на адресу УПФУ у м. Біла Церква надійшла архівна довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України де зазначено, що підтвердити відомості про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_2 , м. Біла Церква за період з 17.05.1986 року по 22.05.1986 року немає можливості, так як в перевірених наказах командира частини по строковій частині за травень 1986 рік, в алфавітному показчику до наказів за 1986 рік ОСОБА_1 не значиться. Управлінням також отримано відповідь 21.05.2014 року, що відбиток печатки архіву ОдВО та підпис начальника архіву, не відповідають дійсності. Враховуючи викладене, в період часу з червня 2004 року по серпень 2015 року ОСОБА_1 було безпідставно виплачено державні цільові кошти в загальному розмірі 13 182 грн. 40 коп.. Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь УПФУ у м. Біла Церква 13 182 грн. 40 коп. 25.01.2016 року канцелярією суду зареєстровано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача суми пенсій, виплачених надміру в загальному розмірі 12 435 грн. 61 коп.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду, через канцелярію суду заяву, в якій вказав, що тяжко хворіє та потребує значних коштів на ліки, розмір його пенсії становить 995 гривень. Пред`явлений позов визнає, але просить зменшити розмір відрахувань з його пенсії, щоб він мав можливість купувати собі ліки, засоби особистої гігієни та їжу. В заяві відповідач зазначив, що відрахування з пенсії вже проводяться з листопада місяця.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, оглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання матеріальної шкоди; інші юридичні акти. Цивільні права, згідно ст. 13 ЦК України, здійснюються особою у межах, наданих їй договором, або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на обліку в УПФУ у м. Біла Церква Київської області перебуває відповідач. 06.09.2004 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ у м. Біла Церква із заявою про призначення пенсії. Як зазначено позивачем в позові, та вбачається з матеріалів справи, відповідачем були надані наступні документи: трудова книжка, копія посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році 2 категорії, серії НОМЕР_1 , виданого 02.06.1993 року Київоблдержадміністрацією, довідка Білоцерківського ОМВК Київської області № 4/1170 від 01.07.2004 року про знаходження на військовій службі в лавах Радянської армії, довідка Білоцерківського ОМВК Київської області № 599 від 02.08.2004 року про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 17.05.1986 року по 22.05.1986 року у складі військової частини НОМЕР_2 , анкета-запит з відповіддю без номера та дати видачі на звороті, начальника Архіву штабу ОдВО прапорщика С.Іванова, що містить підпис та завірено печаткою. Протоколом № 1708 від 05.10.2004 року відповідачу ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності, починаючи з 23.06.2004 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

11.04.20014 року на адресу УПФУ у м. Біла Церква надійшла архівна довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України де зазначено, що підтвердити відомості про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 в складі військової частини НОМЕР_2 , м. Біла Церква за період з 17.05.1986 року по 22.05.1986 року немає можливості, так як в перевірених наказах командира частини по стройовій частині за травень 1986 рік, в алфавітному показчику до наказів за 1986 рік ОСОБА_1 не значиться, що підтверджується копією названої довідки. Крім того, до Управлінням ПФУ у м. Біла Церква надійшла відповідь з Одеського територіального архівного відділу галузевого державного архіву міністерства оборони України № 476 від 08.05.2014 року, де зазначено, що у надісланій управлінням на їх адресу копії довідки ОСОБА_1 відбиток печатки архіву ОдВО та підпис начальника архіву, не відповідають дійсності.

УПФУ у м. Біла Церква проведеною перевіркою встановлено, що відносно ОСОБА_1 відсутні підтверджуючі документи про виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, а подані ним до УПФУ у м. Біла Церква документи не відповідають дійсності, і тому в період часу, починаючи з червня 2004 року по час подачі позову до суду, відповідачу безпідставно виплачувалися державні цільові кошти.

З адресованої суду заяви ОСОБА_2 вбачається, що він не заперечує, що має заборгованість перед позивачем, однак, просить зменшити розмір суми яку йому необхідно сплачувати.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що рішенням начальника управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква від 21.08.2015 року про утримання переплати № 12807/03 від 21.08.2015 року, прийнято рішення, що починаючи з вересня 2015 року надміру виплачені кошти будуть утримуватися з пенсії ОСОБА_1 ..

Назване рішення ОСОБА_1 не оскаржував, і воно активно виконується, що не заперечувалось представником позивача, та підтверджується, крім іншого, і поданою позивачем заявою про зменшення позовних вимог та матеріалами справи. У вказаній заяві зазначено, що станом на час звернення УПФУ у м. Біла Церква з позовною заявою про стягнення надміру сплачених сум пенсій, загальний розмір безпідставно виплачених коштів гр. ОСОБА_1 становив 13 183 грн. 40 коп.. В цій же заяві зазначено, що рішенням начальника управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква від 21.08.2015 року про утримання переплати, виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам віднесеним до категорії 2, згідно ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» припинено, а надміру сплачені суми пенсій утримуються з пенсії ОСОБА_1 , починаючи з вересня 2015 року, відповідно до ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вказано, що станом на 01.02.2016 року загальний розмір безпідставно виплачених коштів громадянину ОСОБА_1 , з урахуванням стягнених коштів, становить 12 435 грн. 61 коп., і тому позивач і зменшив суму позовних вимог до 12 435 грн. 61 коп..

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Суд звертає увагу на те, що ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає декілька альтернативних варіантів повернення суми пенсій, виплачених надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, а саме: шляхом повернення зазначених сум пенсіонером добровільно або стягнення на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

ОСОБА_1 добровільно надмірно отримані кошти не повернув, а Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква Київської області обрало спосіб повернення зазначених коштів шляхом їх стягнення на підставі рішення начальника Управління Пенсійного фонду України у м. Біла Церква. Вказане рішення не оскаржувалось та виконується.

Таким чином, суд вважає, що не має підстав для задоволення позову, оскільки позивач обрав спосіб вирішення питання про повернення сум пенсій, виплачених надміру, внаслідок подання ОСОБА_1 недостовірних даних, а саме шляхом винесення відповідного рішення начальником управління.

Отже, позивачем реалізовано механізм повернення сум пенсій, виплачених надміру, внаслідок подання ОСОБА_1 недостовірних даних, в спосіб, передбачений законодавцем в ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і тому задоволення позовних вимог призвело б до порушення прав ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що у задоволенні позову слід вімовити.

На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за можливе компенсувати судові витрати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України у м.Біла Церква Київської області до ОСОБА_1 про стягнення надміру сплачених сум пенсій, відмовити.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Жарікова