Справа №442/6504/16-ц
Провадження №2/442/2270/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.

при секретарі с/з - Лужецької С.В.

з участю прокурора - Курлятович Р.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування в особі Дрогобицької райдержадміністрації до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи - відділу - служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, як таких, що ухиляються від виконання покладених на них батьківських обов'язків, а також стягувати з них аліменти на утримання малолітнього в розмірі не менше 1/3 прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення, для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення повноліття.

В обґрунтування позову покликається на те, що в зареєстрованому шлюбі відповідачів народився ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після народження дитина перебувала на лікуванні в Львівській обласній клінічній лікарні у відділі патології недоношених новонароджених дітей та переведена в Дрогобицьку міську дитячу лікарню.

ОСОБА_4 залишений мамою ОСОБА_5 в Дрогобицькій міській лікарні, про що 21.07.2016 року складено Акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я.

Відповідно до листа Дрогобицького відділу поліції від 06.09.2016 року №13556/44/01-16 встановити місце перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не вдалося можливим.

За актом обстеження матеріально-побутових умов було встановлено, що ОСОБА_3 проживає на АДРЕСА_1 разом з малолітніми дітьми та матір'ю, дружина ОСОБА_5 зареєстрована за цією ж адресою, але фактично там не проживає, місце проживання її невідоме.

На засідання комісії ОСОБА_5 не прибула. В результаті співбесіди ОСОБА_3 повідомив, що дружина більше трьох років тому покинула сім»ю, не займається вихованням дітей, йому не відоме місце її перебування. ОСОБА_4 не є його біологічна дитина та він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно дитини.

Тому вважають, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина ОСОБА_4.

28.09.2016 року за №20 комісією з питань захисту прав дитини видано висновок органу опіки та піклування Дрогобицької райдержадміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Представники позивача ОСОБА_7, ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просили задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не повідомивши причин, хоча повістки їй були направлені своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цих осіб повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у їх відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Представник третьої особи ОСОБА_9 проти задоволення позову не заперечив, оскільки з наданих суду доказів вбачається, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Згідно акту охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України Дрогобицької міської дитячої лікарні від 21.07.2016 року ОСОБА_4 був покинутий матір'ю.

Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ст. 133 СК України .

Відповідно до довідки про склад сім»ї, виданої Підбузькою селищною радою від 17.07.2016 року №2027, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є зареєстрованими в АДРЕСА_1.

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім»ї, складеним 27.07.2016 року №2028 Підбузькою селищною радою встановлено, що ОСОБА_3 проживає за вищевказаною адресою разом з малолітніми дітьми та матір'ю. Дружина ОСОБА_5 зареєстрована за цією ж адресою, але фактично там не проживає і не займається вихованням дітей, місце проживання її невідоме.

Дрогобицьким відділом поліції ГУНП у Львівській області було проведено заходи щодо встановлення місця перебування та проживання, зокрема ОСОБА_2 і такі виявились безрезультатними ( відповідь від 06.09.2016 року).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Надано достатньо доказів, які свідчать про свідоме ухилення відповідачів від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.

За висновком Дрогобицької районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по відношенню до сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що батьки свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, і вони вважають за доцільне позбавити таких батьківських прав відносно сина ОСОБА_4.

В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно роз'яснень наданих в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За таких обставин та враховуючи права і інтереси дитини, суд дійшов висновку про ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність стягнення з них аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно з відповідачки ОСОБА_5 ( враховуючи її вік те, що інших зобов'язань невиконує) та 400 грн. з відповідача ОСОБА_3.( враховуючи його вік, та те, що на утриманні такого фактично залишилось двоє дітей ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5 - враховуючи довідку про склад сім»ї) на утримання сина ОСОБА_4 і до досягнення ним повноліття, на користь опікуна дитини, допустивши рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах місячної суми платежу.

Нормами ч.1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 57, 88, 215, 224, 367 ЦПК України, ст. 2, 6, 7, 15, 17-19, 164-167, 180, 181, 191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 в користь опікуна (закладу або особи, куди буде влаштовано дитину)аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 11.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7 року народження в користь опікуна (закладу або особи, куди буде влаштовано дитину)аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 11.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дохід держави 551,20 гривень судового збору в рівних частках.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Хомик А.П.