Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2080/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.11.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на заочне рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договром.

В обгрнутування позовних вимог зазначило, що 01 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником, якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CL70156.

Відповідно до кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 30 000,00 грн. строком до 20 липня 2013 року із сплатою 36 % річних за користуванням кредитними коштами, а в разі прострочення платежу підвищеною процентною ставкою 108 % річних.

ПАТ «Універсал Банк» послалося на те, що свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що підтверджується випискою з особового рахунку та меморіальним ордером № 0870086UAH000381 від 01 серпня 2008 року.

В порушення умов кредитного договору та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

Із наданого ПАТ «Універсал Банк» розрахунку вбачається, що станом на 01.02.2016 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 173 779,44 грн., яка складається з наступного:

-26 061,18 грн. прострочена заборгованість по кредиту;

-36 160,24 грн. відсотки;

-111 558,02 грн. підвищені відсотки.

Не виконуючи належним свої зобовязання за кредитним договором відповідач порушує законні права ПАТ «Універсал Банк».

Заочним рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішення суду ПАТ «Універсал Банк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Зазначило, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права.

Сторони в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 серпня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником, якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CL70156.

Відповідно до кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 30 000,00 грн. строком до 20 липня 2013 року із сплатою 36 % річних за користуванням кредитними коштами, а в разі прострочення платежу підвищеною процентною ставкою 108 % річних (а.с. 4-10).

В порушення умов кредитного договору та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

Згідно п. 6.6 Договору , Банк має право вимагати від позичальника достроково погасити Кредит до настання остаточного строку/терміну погашення, а Позичальник зобовязується на письмову вимогу Кредитора достроково погасити Кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти за користування Кредитом, нараховану неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором, що підлягають сплаті Позичальником на користь Кредитора, але не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання такої вимоги Кредитора.

Відповідно до кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними ануїтетними платежами) в строки та в сумах, встановлених для сплати таких ануїтетних платежів. Сума щомісячних платежів за цим договором, що включає погашення основної суми кредиту та нарахованих процентів, зазначена у додатку №1 до цього договору. Графік щомісячних платежів визначено у додатку № 2 до цього договору. Також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

19 серпня 2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 було укладено Угоду про припинення зобовязання за договором № CL70156 від 01 серпня 2008 року. Відповідно до п. 2.1. вказаної Угоди відповідач мав здійснювати платежі в період з 19 серпня 2009 року по 20 липня 2011 рік (а.с. 59). Виходячи з цього суд дійшов висновку, що звернення позивача до суд з позовом 19 лютого 2016 року відбулося після спиливу строку позовної давності.

Проте, пунктом 3 Угоди про зупинення зобовязання за Кредитним договором встановлено, що прощення боргу вважається таким, що відбулось, лише після фактичного виконання Позичальником умов, передбачених пунктами 2, 2.1., 2.2., 2.3., 2.4. цієї Додаткової угоди, з моменту підписання Акту обома Сторонами заборгованості Позичальника за Основним договором у сумі, зазначеній в такому Акті, вважається погашеною шляхом прощення Кредитором такої заборгованості Позичальнику на підставі ст. 605 ЦК України, та Позичальник вважається таким, що виконав в повному обсязі свої зобовязання за Основним договором (а.с. 59 зворот). А у випадку не виконання будь-якого із зобовязань передбаченого додатковою Угодою діють умови Угоди укладеної 01 серпня 2008 року, термін дії якої закінчується 20 липня 2013 року.

У відповідності до умов Договору ПАТ «Універсал Банк» 17.04.2014 року направив позичальнику ОСОБА_2 вимогу про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором (а.с 26).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 25 червня 2012 року було здійснено останній платіж, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № CL70156 від 01 серпня 2008 року (а.с. 57).

Відповідно ст. ст. 526, 530,610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобовязань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, ст. 611 ЦК України.

За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частинами 2, 3 ст.549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові № 6-116цс13 від 06 листопада 2013 року відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторни права на позов. Позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

ОСОБА_2 в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у звязку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в межах строку позовної давності.

За умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним, договором встановлено відповідальність.

Тобто, у даному конкретному випадку умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (стаття 253 ЦК України).

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховним Судом України викладеними у постанові від 06.11.2013 року у цивільній справі № 6-116цс13 та у постанові від 03.06.2015 року у цивільній справі № 6-31цс13, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для всіх судів України.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Заперечуючи проти позовних вимог Банку ОСОБА_2 було подано заяву про застосування до спірних правовідносин в порядку ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України наслідки спливу строку позовної давності щодо стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 173 779,44 грн. (а.с. 51-53).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у задоволенні позову (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Постановою Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року розяснено, що частина 3 статті 551 ЦК України, з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 3 статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Колегія суддів враховуючи доводи в обґрунтування вимоги про застосування ч.3 ст. 551 ЦК, обєктивні докази, письмові матеріали, дійшла висновку про зменшення розміру пені за несвоєчасне виконання зобовязань до 30 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, діючи в межах принципу диспозитивності визначеного ст.11 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № CL70156 від 01.08.2008 року у розмірі 37 195, 41 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4015,95 грн., заборгованість за відсотками 3179,46 грн. та заборгованості по підвищеним відосткам в розмірі 30 000 грн.

Доказів на спростування нарахованої заборгованості відповідачем не надано.

Приймаючи до уваги встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що як наслідок потягло за собою ухвалення рішення, яке не ґрунтується на законі. Яке підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову ПАТ «Універсал Банк» про стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так як позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню, то з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1911,56 грн. (1% від 173779,44 грн. (ціна позову) = 1737,79 грн.; 110% від 1737,79 грн. =1911,56 грн.).

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»- задовольнити частково.

Заочне рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 07 липня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № CL70156 від 01.08.2008 року, яка складається із заборгованості за кредитом 4015,95 грн., заборгованість за відсотками 3179,46 грн. та заборгованості по підвищеним відсоткам в розмірі 30 000 грн., що становить загальну суму заборгованості 37 195, 41 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Універсал Банк» судовий збір у розмірі 1911,56 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді: