Справа № 526/749/16-ц
Провадження № 2/526/457/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Тищенко Л.І., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування та стягнення моральної шкоди.

Дана позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України.

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як до фізичних осіб, в якому просить спростувати недостовірну інформацію опубліковану в газеті «Мій край Полтавський».

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, якщо позов пред'явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону про пресу, редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації.

У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації.

При опублікуванні чи іншому поширенні оспорюваної інформації без зазначення автора (наприклад, у редакційній статті) відповідачем у справі має бути орган, що здійснив випуск засобу масової інформації.

Позовна заява не містить доказів, чи є газета «Мій край Полтавський» юридичною особою, або структурним підрозділом.

Крім того позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_3 дійсно є автором спірної статті, адже у самій статті автором значиться орендар Остапівського водосховища, без вказанння прізвища ім`я по батькові.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України - у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Позивачем не надано підтверджуючих документів орендаря Остапівського водосховища, а в матеріалах доданих до позовної заяви, відсутнє клопотання про витребування доказів, у разі неможливості їх отримання самостійно.

У відповідності до ч. 5 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

При подачі позовної заяви позивачем не доплачено судовий збір.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно абзацу першого п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду Цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), за вимогами про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме: позовної заяви немайногового характеру - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати; позовної заяви про відшкодування моральної шкоди - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 01 січня становить 1378 грн.

У прохальній частині позовної заяви позивач обєднав дві вимоги немайнового характеру, а саме просив зобов`язати відповідача ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію та стягнути солідарно з відповідачів моральну шкоду.

Таким чином, враховуючи вимоги Закону України «Про судовий збір», при подачі заяви позивач повинен був сплатити 551 грн 20 коп. (за подання позовної заяви немайнового характеру) та 1378 грн (за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, виходячи з розміру моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, що становить 50 000 грн).

Згідно доданої до позовної заяви квитанції, позивач ОСОБА_1 сплатив 1102 грн судового збору, тобто недоплачена сума судового збору становить 827 грн 20 коп.

Вказані недоліки є суттєвими та перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

За таких обставин вважаю, що оскільки позовна заява подана з недоліками, тому слід надати позивачам строк на їх усунення.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування та стягнення моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу строк на усунення недоліків, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. І. Тищенко