Справа № 333/7762/15-ц
Провадження № 2/333/256/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2016 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боровікової А.І. при секретарі Шевченко І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу кредитором спадкадавця, під час судового розгляду справи позовні вимоги уточнив, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_3В.в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про стягнення боргу кредитором спадкодавця, вказавши, що у квітні 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 було укладено договір № 3-04-15 виготовлення та встановлення меблів (Додаток 1), а саме двохярусного ліжка за місцем мешкання позивачки: за адресою м. Запоріжжя вул. Новокузнецька, 5г/91.

У відповідності до п.п. 2.1. договору загальна вартість виготовлення та встановлення меблів складала 7 600 грн. В свою чергу, згідно п.п. 3.2 вищевказаного договору, ОСОБА_7 С В., як виконавець за даним договором, повинен був виготовити та встановити зазначені меблі через 14 робочих днів після отримання авансу у розмірі 5600 грн. Керуючись п.п. 4.1. договору, позивачкою на користь виконавця - ОСОБА_7. було передано вищевказану суму авансу в момент підписання відповідного договору.

У визначений договором чотирнадцятиденний термін вищевказані меблі не було виготовлено та встановлено у відповідному приміщенні позивачки.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги той факт, що визначене договором № 3-04-15 зобов'язання ОСОБА_7, у встановлений термін так і не було виконано, позивач вважає, що авансовий платіж, визначений у договорі, повинен був бути повернутий позивачу у повному обсязі згідно вимог ст. 570 ЦК України.

Однак, виконавець за договором - ФОП ОСОБА_7 помер 22.04.2015 року. В свою чергу, вищевказане зобовязання перед позивачем так і не було виконано, а раніше сплачені авансом грошові кошти, відповідно, не було повернуто. В свою чергу, згідно загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, підприємницька діяльність вищевказаної особи була припинена згідно запису від 20.07.2015 року.

Відповідачі ОСОБА_6 Саме вона, а також малолітні діти померлого: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_7 у вигляді частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом.

Після смерті ОСОБА_7 позивач у усній формі звернулася до відповідачки ОСОБА_6, як до спадкоємця, за її постійним місцем проживання, оскільки про наявність інших спадкоємців позивачу на той час відомо не було, з вимогою повернути грошові кошти, які було сплачено спадкодавцю у якості авансу за виготовлення та встановлення вищезазначених меблів. В свою чергу відповідачкою ОСОБА_6 зазначені вимоги були повністю проігноровані.

Посилаючись на ст. 1282 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_6, а також з малолітніх ОСОБА_4 (02.10.2014 р.н.) та ОСОБА_5 (02.10.2014 р.н.) в особі їх законного представника ОСОБА_3, як спадкоємців ОСОБА_7 на користь позивача борг спадкодавця ОСОБА_7 у розмірі 5600 грн., переданих останньому у якості авансового платежу за для оплати робіт по виготовленню і встановленню меблів, витрати на правову допомогу у розмірі 1102 грн. 40 коп. та судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Представники відповідачів у судовомку засіданні позовні вимоги не визнали повністю, посилаючись на те, що пункт 4.1. Розділу 4 Договору не підтверджує факт отримання виконавцем грошових коштів за аванс, а отже вважали недоведеним той факт, що позивачем передано за договором виконавцю ОСОБА_7 авансовий платіж у зазначеній сумі. Просили суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено:

У квітні 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 було укладено договір № 3-04-15 виготовлення меблів: двохярусного ліжка та встановлення останнього за місцем мешкання позивачки: за адресою м. Запоріжжя вул. Новокузнецька, 5г/91.

У відповідності до п.п. 2.1. договору загальна вартість виготовлення та встановлення меблів складала 7600 грн.

Згідно п.п. 3.2 вищевказаного договору, ОСОБА_7 С В., як виконавець за даним договором, повинен був виготовити та встановити зазначені меблі через 14 робочих днів після отримання авансу у розмірі 5600 грн.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень представника позивача у судовому засіданні, керуючись п.п. 4.1. договору, позивачкою на користь виконавця - ОСОБА_7. було передано останньому вищевказану суму авансу в момент підписання відповідного договору. У визначений договором чотирнадцятиденний термін вищевказані меблі не було виготовлено та встановлено за адресою позивачки. А тому авансовий платіж, визначений у договорі, повинен був бути повернутий позивачу у повному обсязі згідно вимог ст. 570 ЦК України.

Згідно зі ст. 570 ч. 1 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Ст. 570 ч. 2 ЦК України передбачено, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Згідно зі ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Виконавець за договором ОСОБА_7 помер 22.04.2015 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть останнього (а.с.47, 57).

Ззгідно загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, підприємницька діяльність ОСОБА_7 була припинена згідно запису від 20.07.2015 року.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.12.2015 р. № 5-864 (а.с.27) спадкоємцями майна після смерті ОСОБА_7, що зазначене у свідоцтві, а саме квартири АДРЕСА_2 є його мати - ОСОБА_6, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Матірю малолітніх дітей ОСОБА_7 є відповідачка ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвами про народження малолітніх дітей (а.с.67, а.с.70).

Згідно ч. 1,2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержанного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Відповідно до загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України на Інтернет сайті https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch зазначено, що ОСОБА_7 був зареєстрований, як фізична особа-підприємець та 02.07.2002 року ОСОБА_7 був взятий на облік, як платник податків.

Проти вказаної обставни не заперечував у судовому засіданні представник позивача.

Згідно п. 15.1. Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Нормою п.п.16.1. Податкового кодексу України передбачено, що Платник податків зобов'язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Відповідно до п.п. 2.2. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (далі - Положення), затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 р. № 637, підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 1 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 р. №481, визначено, що відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці, зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат, у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Главою 3 Положення встановлено порядок оформлення касових операцій. Зокрема, пунктом 3.10 глави 3 Положення визначено, що прибуткові касові ордери і квитанції до них, а також видаткові касові ордери і видаткові відомості мають заповнюватися бухгалтером.

Положення № 637 не зобов'язує підприємців застосовувати касові ордери, але водночас і не забороняє цього.

Так, з п. 15 ст. З Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» вбачається, що субєкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобовязані:

«надавати покупцю товарів (послуг) за його вимогою чек, накладну або інший письмовий документ, що засвідчує передання права власності па них від продавця до покупця з метою виконання вимог Закону України "Про захист прав споживачів" (1023-12).»

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що належним та обєктивним підтвердженням передачі виконавцю по Договору № 3-04-15 від 18.04.2015 р. ОСОБА_7 авансу у розмірі 5600 грн. в момент підписання Договору може бути виписаний останнім та переданий Позивачу по справі прибутковий касовий ордер, фіскальний касовий чек, накладна, інший документ, що засвідчує факт передання грошових коштів.

Проте, представником позивача на підтвердження факту отримання виконавцнм за договором ОСОБА_7 авансовго платежу за виконання замовлення у сумі 5600 грн. відповідних доказів суду не надано.

А посилання останнього на п.4.1 Укладеного договору, за яким: „оплата продукції проводиться замовником у вигляді авансового платежу в момент підписання договору як на безумовне підтвердження отримання виконавцем за договором від позивача (замовника) авансового платежу 5600 грн. суд вважає безпідставним, оскільки останнє не підтверджує факту отримання виконавцем за договором авансового платежу від замовника.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, позивачем не доведено факт передачі ним виконавцю ОСОБА_7 за Договором, укладеним між сторонами, авансового платежу у сумі 5600 грн., та відповідно отримання виконавцем зазначеної суми, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 570,571,1282 ЦК України, ст.ст. 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова