АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Ярошенко С.В.
№22-ц/796/7929/2016 Доповідач Кравець В.А.
Справа №754/6768/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Качана В.Я., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, позбавлення батьківських прав, зміну імені,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним позовом.

У березні 2016 року третя особа ОСОБА_4, який є також представником позивача ОСОБА_1, звернувся до суду із аналогічною позовною заявою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року - позовну заяву залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 207 ЦПК України у зв'язку з повторною неявкою позивачів.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати її та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що 24.03.2016 року суд, відкладаючи розгляд справи на 19.04.2016 року визнав поважними причинами відсутність позивачів у судовому засіданні.

Крім того, відповідно до п. 7 позовної заяви, ОСОБА_2 просила суд розглядати справу без її участі.

Зазначив, що з п. 13 Журналу судового засідання від 19.04.16 p. вбачається те, що до суду надійшов лист третьої особи з проханням розглянути справу за відсутністю представника. Таке ствердження є хибним та не відповідає фактичним обставинам, так як насправді третя особа у справі, а саме: Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації подала до суду клопотання № 01 04 1364 від 19.04.16 р. про перенесення розгляд справи у зв'язку із перебування представника такої служби на лікарняному з гарантією надання лікарняного листа на наступному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з повторної неявки позивачів у судові засідання.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 21.03.2016 року розгляд справи було відкладено на 24.03.2016 року на 12 год. 00 хв. (т.2 а.с.45).

Позивач ОСОБА_4 як представник ОСОБА_1, будучи присутнім у судовому засіданні, знав про відкладення розгляду справи, про що свідчить розписка. (т.2 а.с.46).

Позивач ОСОБА_1 також була повідомлена про розгляд справи, про що свідчить її заява про ознайомлення з матеріалами справи. (т. 2 а.с.47).

24.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перенесення судового засідання, що було призначено на 24.03.2016 року у зв'язку з її відсутністю у м. Києві за сімейними обставинами. (а.с.48).

В судове засідання 24.03.2016 року позивачі не з'явилися, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 19.04.2016 року на 16 год. 30 хв.

Про розгляд справи було повідомлено позивача ОСОБА_1, про що свідчить зворотне поштове повідомлення. (т.2 а.с.60).

Стаття 129 Конституції України визначає, що однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У зв'язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз п.3 частини першої ст. 207 ЦПК України та положень ст. 169 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду. Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Згідно з вимогами ЦПК України суд не повинен з'ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про повторну неявку позивача ОСОБА_1 та третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4, оскільки вони повторно не з'явилися у судові засідання призначені на 24.03.2016 року та на 19.04.2016 року.

Твердження апелянта про те, що у її представника була поважна причина його відсутності у судовому засіданні є безпідставними, оскільки для суду не має значення причина повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно залишив позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без розгляду в повному обсязі, оскільки позивач ОСОБА_2 у позовній заяві просила суд проводити розгляд справи без її участі.

Відповідно до пунктів 3,4 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 311-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року в справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді