Справа № 346/3399/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2037/2016
Головуючий у 1 інстанції Обідняк В. Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю ОСОБА_2 та її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 серпня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

14.06.2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

В заяві зазначила, що на підставі рішення №142-6/2011 від 20.05.2011 року Сопівської сільської ради у її користуванні перебуває земельна ділянка площею 0,52 га на території Сопівської сільської ради.

Посилаючись на те, що відповідач, як суміжний землекористувач, 15.10.2015 року переорав 0,015 га належної їй земельної ділянки, а 20.04.2016 року засіяв на цій ділянці пшеницю, тобто фактично самовільно зайняв частину належної їй земельної ділянки, ОСОБА_2 просила задовольнити позов.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30.08.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на незаконність рішення суду. Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що нею не подано доказів на обґрунтування позовних вимог. При цьому суд безпідставно відмовив у допиті свідків членів земельної комісії, які обстежили земельну ділянку та склали акт, та не взяв до уваги поданий нею відеозапис самовільного зайняття земельної ділянки.

Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Сопівської сільської ради №142-6/2011 від 20.05.2011 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виконання технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки, що передаються у власність орієнтовно площею 0,52 га для будівництва та обслуговування домоволодіння та для ведення особистого селянського господарства по вул. Зелена,38 та по вул. Княждвірська.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що свої вимоги про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки ОСОБА_2 мотивувала тим, що відповідач переорав 150 кв.м. належної їй земельної ділянки, що підтверджено двома актами земельної комісії.

Однак, вказаними актами не встановлено факту самовільного зайняття земельної ділянки, не вказано хто і в якому місці самовільно зайняв частину земельної ділянки, не зазначені розміри ділянки та місце її розташування.

Так, актом від 16.02.2016 року земельної комісії обєднаної територіальної громади Печеніжинської селищної ради зафіксовано, що поза парканом виорано приблизно 150 кв.м. земельної ділянки.

Актом від 19.03.2016 року земельної комісії обєднаної територіальної громади Печеніжинської селищної ради рекомендовано залишити один метр земельної ділянки для обслуговування паркана та господарської споруди ОСОБА_3 із західної та південної сторони та рекомендовано затвердити даний акт на черговому засідання селищної ради.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 не подала доказів права користування земельними ділянками чи права власності на земельні ділянки, рішень про надання у користування земельних ділянок певних розмірів та план виносу цих ділянок в натурі. В матеріалах справи також відсутні докази того, що відповідач порушив межі земельних ділянок.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач не довела, що її право користування земельною ділянкою порушено, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 30 серпня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_4