Провадження №2/521/891/16
01 березня 2016 року місто Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Леонова О.С.,
при секретарі Малиш О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту, -
22.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зняття арешту. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 12.05.2014 року відкрилася спадщина на його майно, до складу якого входить домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул. Кондратенко (тепер 4-та Пригородна), буд. 67.
Як спадкоємець першої черги вона звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини.
В ході оформлення документів, 04.09.2015 року їй стало відомо, що Постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 05.03.2010 року серії АА№168710, В-8/290 ОСОБА_3 було накладено арешт та заборонено відчуження невизначеного майна, на все нерухоме майно ОСОБА_1
Обтяження було зареєстровано 05.03.2010 року за № 9590191 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
Дізнавшись про наявність зареєстрованого обтяження, вона 07.09.2015 року подала до органу виконавчої служби заяву, в якій просила розяснити причини, через які було прийнято рішення про обтяження всього її нерухомого майна та просила скасувати ці обтяження.
Листом від 14.09.2015 року Першим Малиновським відділом ДВС ОМУЮ її було повідомлено, що згідно п.п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року №2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить три роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.
У звязку з тим, що архівні виконавчі провадження за 2010 рік знищені у звязку з закінченням терміну їх зберігання, встановити підстави накладення арешту та заборони відчуження її нерухомого майна та вирішити питання про скасування вжитих заходів обтяження не виявляється можливим.
Разом з тим, знищення вказаного виконавчого провадження лише підтверджує її твердження про завершення його виконання, адже в іншому випадку виконавче провадження було б не завершеним, та не знищено.
В даний час щодо неї жодних виконавчих проваджень відповідачем не ведеться, претензій до неї немає.
Наявність арешту та заборони відчуження всього її нерухомого майна перешкоджає їй отримати правовстановлюючі документи на спадщину батька.
Просить зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, невизначеного майна, яке належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладеного Постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 05.03.2010 року серії АА№168710, В-8/290 ОСОБА_3; обтяження зареєстровано 05.03.2010 року за № 9590191 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву (від 14.12.2015 року), в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити.
Представник відповідача Першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що 12.05.2014 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 376703.
Як спадкоємець першої черги після смерті батька ОСОБА_2, його донька ОСОБА_1 звернулась до нотаріальної контори із заявою про отримання спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи №619/2014 до майна померлого 12.05.2014 року ОСОБА_2
При оформленні документів ОСОБА_1 стало відомо про арешт її майна та оголошення заборони на його відчуження на підставі постанови АА№168710, 05.03.2010, виданої Першим Малиновським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, В-8/290 ОСОБА_3 на все нерухоме майно.
Листом №63 від 14.09.2015 року Малиновський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції повідомив, що у звязку з тим, що архівні виконавчі провадження за 2010 рік знищені у звязку із закінченням терміну їх зберігання, встановити підстави накладення арешту на вищезазначену квартиру та вирішити питання щодо зняття з неї арешту не виявляється можливим.
Відповідно до ч.1ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Крім цього,ч. 2 та ч. 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Таким чином, суд приходить до переконання, що станом на теперішній час відсутні правові підстави для обтяження майна боржника, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про задоволення даного позову.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту - задовольнити.
Зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, невизначеного майна, яке належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладеного Постановою Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 05.03.2010 року серії АА№168710, В-8/290 ОСОБА_3; обтяження зареєстровано 05.03.2010 року за № 9590191 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: