Справа № 495/2342/16-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
19 квітня 2016 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.
при секретарі Рачицькій І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит» в особі відділення №9 філії "Одеське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про захист прав споживача банківських послуг за договором банківського вкладу (депозиту), -
В обґрунтуваняі своїх вимог, ОСОБА_1 посилається на наступне.
Позивачем з Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», в особі відділення №9 філії "Одеське РУ" АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (далі Відповідач) було укладено декілька договорів заяв про банківський строковий вклад (депозит), а саме:
Згідно до квитанції № 1, Позивачем 05.08.2014 року був переданий Відповідачу, а останнім отриманий на Депозитний рахунок Внесок в повному обсязі. У п. 2.1. зазначено, що нарахування процентів за Вкладом здійснюється у наступному порядку: протягом перших двох місяців, починаючи з дати надходження вкладу у "Банк", Клієнту нараховуються та сплачуються проценти за ставкою 11 % річних, а за час користування коштами Вкладом протягом періоду, починаючи з третього місяця Клієнту нараховуються та сплачуються проценти за ставкою 7 %.
Дізнавшись про нестабільну роботу вказаного банку, ОСОБА_1 в лютому місяці 2015 року звернулась до відділення банку з вимогою розірвати депозитний договір та повернути їй кошти, однак, працівниками банку їй було відмовлено і рекомендовано дочекатись спливу терміну на який укладався договір.
ОСОБА_1 наголошує на тому, що відмова ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернути належні їй грошові кошти та проценти за користування останніми, грубо порушує її майнові права, права споживача банківських послуг та чинне законодавство України, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду.
Згідно до квитанції № 1, Позивачем 13.02.2014 року був переданий Відповідачу, а останнім отриманий на Депозитний рахунок Внесок в повному обсязі. У п. 1.2. зазначено, що Клієнту нараховуються та сплачуються проценти за ставкою 8,50 %.
16 лютого 2014 року настав строк повернення коштів за договором № 1931/370-13 банківського строкового вкладу (депозит) «Стандарт», укладеного 11 лютого 2014 року.
Позивач у судове засідання надала письмову заяву відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з'явився, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 11 лютого 2013 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в собі начальника відділення № 3 філії «Одеське РУ» АТ «Фінанси та Кредит» ОСОБА_4, що діяла на підставі Положення про Філію та довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 21.09.2012 року за реєстровим № 4005, з однієї сторони, і ОСОБА_2 з іншої сторони, було укладено договір № 1931/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) Ф$К «Стандарт» в іноземній валюті.
Відповідно до умов договору, позивач вніс на вкладний рахунок 2635.0.328823.177 депозит в сумі 19 687,00 доларів США на строк з 05 серпня 2014 року по 05 серпня 2016 року.
За положеннями ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів та інших правочинів
У відповідності до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За положеннями ч.3 цієї ж статті до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
За час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зобов'язувалося нараховувати та виплачувати позивачу проценти за ставкою 8,50 % річних за договором від 11 лютого 2013 року № 1931/370-13 та зобовязувалось нараховувати та виплачувати позивачу проценти за ставкою 11% за договором від 05 серпня 2014 року.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладене, встановлені обставини справи та представлені докази повністю підтверджують правомірність та законність позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення суми вкладу, що спрямовані на захист її цивільних та майнових прав. Відповідач своїми діями не просто порушує взяте на себе зобов'язання, а грубо порушує права позивача, яка добросовісно виконала свої обов'язки за договорами на відміну від відповідача.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частинами 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти (ч. ч. 1, 5 ст. 1061 ЦК України).
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до п. 3.3. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003р. №516 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2003р. за № 1256/8577 за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За таких обставин, враховуючи доведеність позовних вимог позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючисьст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 23, 526, 530, 610, 625,1058, 1060, 1061 ЦК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та кредит» (код ЄРДПОУ: 09807856, місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 60) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1, АДРЕСА_1) суму вкладу за договором № 1931/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К "Стандарт" в іноземній валюті, укладеного 11.02.2013 року, а саме суму Внеску в розмірі 21 293 доларів США, 1809,96 доларів США відсотки за депозитом, сума 3% річних 1464 доларів США.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя