Провадження № 2/522/1824/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді -Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про укладення договору житлового найму квартири,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 27.10.2015 року звернувся позивач ОСОБА_1 із зазначеною позовною заявою, вказуючи, що після смерті батька ОСОБА_2, який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак отримав відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану квартиру. Зазначена квартира належить державному житловому фонду та перебуває в комунальній власності м. Одеси.

Позивач зазначає, що постійно проживав у зазначеній квартирі з моменту народження, підтримував її в належному стані, 17.03.2008 року був прописаний за вказаною адресою, а 24.12.2008 року знятий з реєстраційного обліку, хоча фактично продовжував проживати в даній квартирі. Позивач звертався до Приморської районної адміністрації ОМР з заявою про укладення договору найму спірної квартири, але у звязку з відмовою відповідача, вимушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та просить зобовязати відповідача укласти з ним договір житлового найму на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 за довіреністю від 06.01.2016 року в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, надала суду письмові заперечення, зазначаючи, що правові підстави для укладення договору найму з позивачем відсутні, жодних доказів проживання в даній квартирі ним не надано, єдиною підставою для укладення договору житлового найму є ордер, який у позивача відсутній, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вислухавши пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що покійний ОСОБА_2 проживав та був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 з 14.03.1967 року по день смерті 06.11.2014 року, що підтверджується довідкою №2300, виданою КП ЖКС «Порто-Франківський». Розпорядженням Приморської районної адміністрації від 07.02.2008 року №140 відкрито особовий рахунок на займану площу, яка складається з 1 кімнати 26,18 кв.м за вказаною адресою з правом укладення договору найму. Зазначена квартира належить державному житловому фонду та перебуває в комунальній власності м. Одеси. Позивач є сином померлого ОСОБА_2, який з 17.03.2008 року по 24.12.2008 року був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час місце проживання зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Таким чином, єдиною підставою укладення договору найму щодо вказаної квартири є ордер. Судом, відповідно до ст. 10 ЦПК України, позивачу неодноразово розяснювалось право на надання такого доказу чи заявлення клопотання про витребування доказів, що підтверджували б факт видачі ордеру. Однак, позивач доказів видачі ордеру на вселення не надав, відповідних клопотань не заявляв.

Враховуючи те, що єдиною підставою для користування квартирою є відповідний ордер, його відсутність унеможливлює встановлення наявності права на проживання у ОСОБА_2 у спірній квартирі, та, як наслідок, унеможливлює задоволення позову з заявлених підстав.

Крім того, згідно ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч. 2 ст.824 ЦК України у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах.

Згідно довідки про склад сімї №2299, виданою КП ЖКС «Порто-Франківський», за спірною адресою зареєстрований та проживав лише ОСОБА_2 Таким чином, за відсутністю доказів суд вважає недоведеним факт спільного проживання з наймачем, що позбавляє позивача права користування жилим приміщенням нарівні з наймачем.

Законодавством встановлено загальний порядок надання в користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду.

Зокрема, згідно ст. 31 ЖК УРСК громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ст. 42 ЖК УРСР жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

До того ж, Пленум Верховного Суду України в частині пятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнанння за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Позивачем не надано жодних доказів звернення покійним ОСОБА_2 з заявою про приватизацію квартири, що пояснює відмову нотаріуса в видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладене, відсутність доказів видачі ордеру на імя позивача та спадкодавців позивача, суд встановив відсутність правових підстав, необхідних для визнання права користування спірною квартирою та зобовязання відповідача укласти договір найму.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 206, 212- 214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заявою ОСОБА_1 до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про укладення договору житлового найму квартири відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Тарасов

23 травня 2016 року