АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/1730/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3141/16Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Пікуля В.П.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2016 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2016 року в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" про стягнення з ОСОБА_2 20587,06 грн. на відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПрАТ СК «Провідна» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зокрема невірне застосування положень ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі . Вказує, що неповідомлення страховика відповідачем, який спричинив ДТП, в 3 денний строк є підставою для стягнення з нього коштів в судовому порядку за регресним позовом.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 27.07.2013 року між ПрАТ СК «Провідна» та ОСОБА_3 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № АС/1554929, відповідно до умов якого страховиком застраховано цивільно-правову відповідальність водія автомобіля Фольксваген, д.р.н. ВІ 8121 ВІ строком дії по 26.07.2014 року.

25.01.2014 року на 336 км автодороги Київ-Харків сталася ДТП за участю автомобіля Фольксваген, д.р.н. ВІ 8121 ВІ під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Фіат, д.р.н. ВІ 4749 ВО під керуванням ОСОБА_4

Внаслідок ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.02.2014 року, встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП в результаті порушення п.п. 10.1, 10.3 Правил дорожнього руху України та піддано його адміністративному стягненню по ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 грн.

27.01.2014 року власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Представниками страховика 27.01.2014 року проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено відповідний акт №35783, а в подальшому складено страховий акт № НОМЕР_1, в якому визначено загальну суму збитку по транспортному засобу в розмірі 21087,06 грн.

Згідно платіжного доручення №0028703 від 07.07.2014 страховиком було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20587,06 грн., з урахуванням 500 грн. франшизи.

Звертаючись до суду з позовом, страхова компанія вказувала на те, що водій ОСОБА_2, після скоєння ДТП у відповідності до норм ст. 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повідомлення про дорожньо-транспортну не подав страховику у триденний строк повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, що є підставою для стягнення з нього в регресному порядку суми страхового відшкодування 20587,06 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт неповідомлення страховика відповідачем, як водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не є підставою для задоволення позову з огляду на те, що факт страхового випадку був зафіксований правоохоронними органами, визнаний позивачем, представники якого оглянули пошкоджений транспортний засіб та ним в добровільному порядку було виплачено страхове відшкодування, а відтак у страховика наявні правові підстави для предявлення регресного позову до страхувальника.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Статтею ст.38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до змісту ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

При цьому місцевим судом було вірно взято до уваги правові позиції ВСУ, які були викладені в постанові від 22.06.2016 року під час розгляду справи N 6-1253цс16 щодо стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Так, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Пп. 33.1.4 п.33.1 ст.33, пп. «ґ» пп.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 N 1961-ІУу редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, установлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше, ніж через 3 робочі дні з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика.

Зазначений обов'язок установлено законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

За твердженнями відповідача він повідомив страховика про вчинене ДТП в телефонному режимі, не заперечуючи при цьому недотримання ним умов щодо здійснення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. При цьому, матеріалами справи доводиться, що вже через два дні з часу дорожньої пригоди співробітники «СК «Провідна» оглянули пошкоджений автомобіль, склали відповідний акт, на підставі якого здійснили страхові виплати, тобто своєчасно реалізували свої права страховика, чим уникли можливості нарахування необґрунтованих виплат.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано застосовано при вирішенні спору правову позицію, викладену в Постанові ВСУ від 16.09.2015 р. по справі №6-284 цс15, згідно якої сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях, адже регресні зобовязання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Вірно встановивши фактичні обставин по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, місцевий суд обґрунтовано застосував при вирішення справи вищевказані правові позиції Верховного Суду України, на підставі чого прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для покладання на відповідача як водія забезпеченого транспортного засобу відповідальності, передбаченої положеннями ст. 1191 ЦК України.

Апеляційна скарга не спростовує висновки суду першої інстанції та не містить посилань на обставини, з якими процесуальне законодавство повязує підстави для скасування чи зміни судового рішення.

Зокрема, не заслуговує на увагу твердження апелянта про те, що судом першої інстанції було невірно застосовано вимоги ст.ст. 33,38 Закону України N 1961-ІУ, які передбачають право страховика на звернення з рересним позовом до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу у разі ненадання останнім письмового повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка.

В даному випадку, суд першої інстанції в порядку ст. 360-7 ЦПК України застосував правову позицію ВСУ, висловлену в Постанові при розгляді справи з подібними правовідносинами, яка і усувала розбіжності у застосуванні судами положень ст.ст. 33, 38 Закону України N 1961-ІУ, за змістом якої після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника, при цьому сам факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке в такому випадку має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних правовідносинах.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1