Провадження № 22-ц/780/5760/16 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 26 30.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вище зазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 13 липня 2007 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим ОСОБА_2 станом на 30 вересня 2015 року має заборгованість 19 699,49 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3 053,28 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту - 12 451,42 грн., заборгованості по комісії та пенею - 2780,53 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 914,26 грн. - штраф (процента складова). У зв'язку з цим просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 699,49 грн..

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись на його незаконність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вважає, що строк позовної давності не сплив, оскільки останній платіж відповідачем було здійснено 03.12.2012 року, а тому строк спливає лише 04.12.2015 року, а банк звернувся до суду 30.11.2015 року тобто в межах строку позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом, крім того позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності або неможливості дізнатись про виникнення заборгованості та порушення відповідачем його прав, не заявлено клопотання про його поновлення, відповідач подав суду заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 13 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір. Відповідно до умов договору було видано карту з встановленням кредитного ліміту в розмірі 300,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцем терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.5-30).

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, спочатку 300,00грн., в подальшому був збільшений кредитний ліміт до 3000,00грн., яким скористалась позивач.

В свою чергу відповідач не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсоткам, а також іншим витратами відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа і цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2015 року має заборгованість 19699,49 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом 3053,28 грн., 12451,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2780,53 грн. заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 914,26 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 3-4).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З виписки по рахунку ОСОБА_2 вбачається, що 03.12.2012 року відповідач ОСОБА_2 зробила погашення кредиту на суму 1200,00 грн. (а.с.88).

Тобто, при вирішенні даного спору про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідач ОСОБА_2, суд мав виходити з того, що останній платіж нею був вчинений 03.12.2012 року, тобто строк позовної давності був перерваний, позивач подав позов до суду 27.11.2015 року, що підтверджується штемпелем почтового відділення на конверті, тобто в межах строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду про відмову в задоволені позову не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 19699,49 грн. відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Доводи відповідача про те, що 04.04.2012 року шляхом обману, невідома особа, здійснивши транзакції по її рахунку, заволоділа коштами в розмірі 3840,00грн., отже вона зазначені кошти у банку не брала, та підстав для їх повернення не має, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки в постанові про порушення кримінальної справи встановлено, що відповідача невідома особа, переконала внести через банкоматне меню свої контактні данні, номер мобільного телефона, використовуючи банкомат «ПриватБанку» та в подальшому заволоділа коштами. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку списання коштів з рахунку відповідача відбулося не з вини працівника банка, який є стороною в кредитному договорі, а тому невідома особа, заволоділа коштами, які належать відповідачу, а не банку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 1218,00 грн. судових витрат за подачу позивачем позову та 1339,80 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313-314, 316-317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 19699,49 грн., яка складається з 3053,28 грн. заборгованості за кредитом, 12451,42 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2780,53 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 914,26 грн. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 2557,80 грн. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: