УХВАЛА

11 березня 2016 року Справа № 561/124/16-ц

Зарічненський районний суд Рівненської області

в складі судді Снітчук Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Зарічне подання начальника відділу державної виконавчої служби Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань боржника ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

У зазначеному поданні державний виконавець покликається на те, що на виконанні у відділі ДВС Зарічненського районного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження № 49149139 від 27 жовтня 2015 року з примусового виконання судових рішень, які надійшли на примусове виконання 19.11.2014 року, 01.12.2014 року, 22.12.2014 року про стягнення із ОСОБА_2 боргу за кредитними договорами на зальну суму 308246 грн. 54 коп., 30824 грн. 65 коп. виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 138 грн. 63 коп., всього на суму 339209 грн. 82 коп.

У добровільному порядку зазначені судові рішення боржник не виконав.

У ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_2 на обліку в управлінні Пенсійного фонду України не перебуває, нерухомого майна, транспортних засобів у власності не має, інформація про рахунки, відкриті на ім`я боржника у банках чи інших фінансових установах відсутня. За місцем реєстрації ОСОБА_2 (смт. Зарічне, вул. Губинська,68) майна, на яке можна звернути стягнення не виявлено.

Вказує, що повна бездіяльність боржника від виконання своїх зобовязань за судовими рішеннями, приховування своїх прибутків, які він отримує з торгівельної точки з реалізації косметичних засобів та безалкогольних напоїв, яка зареєстрована на його дружину, свідчить про його ухилення від виконання судових рішень, у звязку з чим, він відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження в Україні» має бути тимчасово обмежений у праві виїзду за межі України, до виконання зобовязань за цими рішеннями.

У судове засідання державний виконавець відділу ДВС Зарічненського районного управління юстиції ОСОБА_1 не зявилася, подала письмову заяву про розгляд подання за її відсутності.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, зокрема, що вказане подання підлягає до розгляду негайно, суд вважає за можливе здійснювати його розгляд за відсутності державного виконавця.

Дослідивши надані письмові докази, суд вважає подання державного виконавця необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Зарічненського районного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження з виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 жовтня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 27348 грн. 52 коп.; рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 серпня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк»Фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором у сумі 260283 грн. 07 коп., 1700 грн. 00 коп. держмита, 30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи; рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 листопада 2009 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованості в сумі 18450 грн. 45 коп., 184 грн. 50 коп. судового збору, 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

21 листопада 2014 року, 03 грудня 2014 року, 23 грудня 2014 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження за вищевказаними судовими рішеннями.

За боржником рахується заборгованість за вказаними виконавчими документами у сумі 339209 грн. 82 коп. На день розгляду подання в суді зазначені зобов`язання боржником не виконані.

П. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням. Аналогічні положення містить ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Таким чином, громадянин України може бути тимчасово обмежений у праві виїзду за кордон у разі його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11 вересня 1997 р.) та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавленим права в будь-який час повернутись в Україну.

З наведеного вбачається, що для здійснення такого тимчасового обмеження конституційних прав громадянина України повинні бути достатньо вагомі підстави, які свідчили б про необхідність застосування такого заходу, насамперед в інтересах забезпечення виконання судового рішення. Такими, зокрема, можна вважати встановлення факту свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, вчинення дій, що свідчили б про намагання боржника шляхом виїзду за межі України ухилитись від виконання рішення суду, тощо.

Однак, як вбачається із подання та матеріалів доданих до нього, жодних обґрунтованих доводів, які свідчать про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду чи намагання ухилитись від його виконання шляхом виїзду за межі України, суду державним виконавцем не наведено та жодних доказів цього не надано.

Суд вважає, що наявність невиконаних судових рішень не може свідчити про навмисне їх невиконання чи ухилення від виконання, і не може бути підставою для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України за відсутності доказів ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Так, державний виконавець вказує у поданні про те, що на виконання судових рішень ним вчинено ряд виконавчих дій, а саме здійснено запити з метою встановлення наявності у боржника майна чи грошових коштів. З отриманих відповідей встановлено, що нерухомого майна та транспортних засобів за боржником не зареєстровано, відомостей про отримання ним доходів чи рахунки, відкриті на його імя не здобуто, що підтверджується інформацією Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області від 06.11.2015 року № 09/2759, листом територіального сервісного центру 5644 РСЦ МВС в Рівненській області від 19.02.2016 року, письмовими відповідями Державної податкової служби України та Пенсійного фонду України від 27.10.2015 року, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.02.2016р.

З акту державного виконавця від 23.02.2016 року вбачається, що при перевірці майнового стану боржника за місцем його реєстрації (смт. Зарічне, вул. Губинська,68) встановлено, що будь-яке майно, на яке можна було б звернути стягнення у боржника відсутнє.

Разом з тим, державним виконавцем не надано жодних доказів того, що постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання зазначених вище судових рішень направлялися боржнику та були ним отримані, доказів виклику боржника державним виконавцем, відібрання у нього пояснень з приводу невиконання судових рішень, застосування до нього приводу, у разі його неявки без поважних причин, попередження про наслідки ухилення від виконання судових рішень.

Із зроблених державним виконавцем запитів щодо майнового стану боржника вбачається лише формальний підхід державного виконавця до виконання судових рішень.

Його покликання, що боржник має торгівельну точку та приховує свої доходи документально не підтверджені.

З матеріалів, наданих до подання, вбачається, що державним виконавцем не надано достатніх доказів, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження в Україні» здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Права державного виконавця, зазначені у ч. 3 ст. 11 цього ж Закону, тому державний виконавець має використати всі можливості для повного і своєчасного виконання судового рішення, передбачені цим Законом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що сам факт невиконання судових рішень боржником без надання належних доказів, які б безспірно стверджували про його намагання ухилитись від виконання такого, зокрема, і шляхом виїзду за межі України не може бути підставою для хоч і тимчасового, проте обмеження конституційних прав громадянина України.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні зазначеного подання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Зарічненського районного управління юстиції Рівненської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника фізичної особи ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за судовим рішенням - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги через Зарічненський районний суд Рівненської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Снітчук Р.М.