Справа № 163/1193/16-ц
Провадження № 2/163/190/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Павлуся О.С.,

при секретарі Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме спадкове майно.

Свій позов мотивує тим, що після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті баби - ОСОБА_2. Спадщину прийняла, оскільки подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців немає. Вказує, що оформити свої спадкові права належним чином не має можливості у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позов підтримує повністю.

Представник Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що не заперечують проти задоволення позову.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З довідки виконкому Рівненської сільської ради №328 вбачається, що згідно запису в по господарській книзі №1 на 2011-2015 роки за особовим рахунком НОМЕР_1, по АДРЕСА_1 постійно проживала і була прописана ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23).

Витягом з погосподарської книги №1 за 2011-2015 роки стверджується, що будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 (а.с.21).

Отже, після смерті ОСОБА_2, відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкодавець ОСОБА_2 на випадок своєї смерті залишила заповіт від 06 березня 2015 року, яким все належне їй майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона матиме право за законом на момент смерті, заповіла - ОСОБА_1 (а.с. 5).

ОСОБА_1 фактично спадщину прийняла, оскільки подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Проте постановою державного нотаріуса від 29.10.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 останній було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

З матеріалів спадкової справи №61/2015 вбачається, що інших спадкоємців немає.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно.

Частиною 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

З копії витягу з погосподарської книги №1 за 2011-2015 роки вбачається, що нерухомі об'єкти, які знаходяться по АДРЕСА_1 були побудовані в 1960 році.

На час побудови спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами питання державної реєстрації права власності на нерухоме майно регулювалося Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР, і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, що передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1218, 1269 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.