Справа № 236/1270/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2016 м. Лиман

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Бікезіної О.В..

за участю: секретаря Плаксіної Є.В.,

заявника ОСОБА_1,

свідків: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лиман Донецької області цивільну справу, в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті, -

В С Т А Н О В И В :

31.05.2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Макіївка, Донецької області помер її чоловік - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За фактом його смерті було видано довідку про причину смерті № 514, також свідоцтво про смерть від 19 травня 2016 року серії НОМЕР_1. Оскільки вказане свідоцтво про смерть було видано на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно не відповідає встановленим вимогам законодавства України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та прийняття спадщини.

Просить суд встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Макіївка, Донецької області.

В судовому засіданні заявник підтримала заяву, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просила заяву задовольнити.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_3 (кожний окремо) підтвердили суду, що чоловік заявниці ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Макіївка, Донецької області, у віці 66 років, хворів, у м. Макїївка його заховали.

Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, вирішення заяви покладає на розсуд суду (а.с.18).

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, вислухавши заявника, свідків, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив фактичні обставини і прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до роз'яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 03.03.1971 року в м. Туапсе Краснодарського краю, про що свдчать відповідні відмітки про сімейний стан у їх паспортах (а.с.5,7).

Також згідно відміток у паспортах про зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зазначено одну адресу: АДРЕСА_1 (а.с.5,7).

Стаття 3 СК України передбачає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок).

Конституційним Судом України в рішенні від 03.06.1999 року № 5-рп/99 надано офіційне тлумачення поняття «член сім`ї». Згідно з наведним тлумаченням членами сім'ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб'єктом і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв'язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Заявник є переміщеною особою, місце перебування якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19).

Враховуючи зазначене суд вважає, за можливе розглянути справу за заявою дружини.

Заявник підтверджує факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2ОСОБА_4 довідкою про причину смерті від 15.05.2016 року № 514 (а.с.13), та свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 19.05.2016 року, що його видано Горняцьким відділом РАЦС м. Макіївка Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР (а.с.9).

Заявник звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області зпроханням зареєструвати смерть ОСОБА_4, але в проведенні державної реєстрації смерті їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження(а.с.8).

Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно змісту ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для прийняття спадщини.

Суд сприймає надані заявником довідку про причину смерті від 15.05.2016 року № 514 та свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 від 19.05.2016 року, що його видано Горняцьким відділом РАЦС м. Макіївка Реєстраційної Палати Міністерства юстиції ДНР, як носії конкретної інформації факту смерті ОСОБА_4, при цьому не може визнати їх належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В судовому засіданні заявником було доведено про неможливість одержання свідоцтва про смерть ОСОБА_4 іншим шляхом.

Досліджені докази у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявником було обґрунтовано доведені ті обставини, на які вона посилалася як на підстави своїх вимог.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Макіївка, Донецької області.

На підставі Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та керуючись ст. ст. 3, 8, 256, 257-1 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Макїївка Донецької області, і визначає датою його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та місцем смерті - м. Макіївка Донецької області, Україна, причина смерті: мелкоузеловой цироз печінки.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області в Апеляційний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.В. Бікезіна