Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/6016/16-ц

Провадження № 2/185/3324/16

03 жовтня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючий суддя Бабій С.О., за участю секретаря судового засідання Шмик К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

14.07.2016 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просив позбавити батьківських прав відповідача, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування позову вказував, що з 25 квітня 2009 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 16.12.2013 року шлюб між сторонами було розірвано, в червні 2013 року відповідач залишив дитину батьку, і після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із позивачем. Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 13.05.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки, але відповідач рішення суду не виконує. За інформацією позивача, ОСОБА_2 виїхала до Чечні, прийняла іслам і проживає там у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки, що зумовило звернення позивача до суду.

Заявою від 19.08.2016 р. позивач просив ухвалити по справі заочне судове рішення за відсутністю позивача за наявними матеріалами.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі.

З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 13 травня 2014 р. у цивільній справі № 259/2198/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН № НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 516 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2014 року та до повноліття дитини - ІНФОРМАЦІЯ_9. Судом було встановлено, що що відповідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком записаний ОСОБА_1, матір'ю - ОСОБА_2 Згідно з копією рішення Куйбишевського районного суду м. Донецька від 16.12.2013 року, шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 25 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції в м. Донецьку, актовий запис №246 - розірваний.

Відповідно до акту органу місцевого самоврядування "Азотний" від 19.03.2014 року, за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрований та проживає ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з малолітньою донькою - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, в акті обстеження житлово-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 від 15.04.2014 року зазначено, що житлово-побутові умови проживання за зазначеною адресою задовільні, створені умови для повноцінного розвитку та виховання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно довідки КУ ЦПМСД №7 амбулаторії №6 позивач ОСОБА_1 в ;повному обсязі займається лікуванням дитини - ОСОБА_3. Матір дитини за допомогою до комунально-лікувальної установи з дитиною жодного разу не зверталась.

Крім цього, згідно з довідкою Комунального дошкільного навчального закладу "Ясла-садок №157 м. Донецька" від 23.04.2014 року за № 24, ОСОБА_3, 2010 року народження, відвідує комунальний дошкільний навчальний заклад ясла-садок № 157 Куйбишевського РВО м. Донецька з 19.07.2013 року. Приводить та забирає дитину з дошкільного закладу батько - ОСОБА_1.

Таким чином, з огляду на вищевикладене судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2,мешкає разом з позивачем та перебуває у останнього на утриманні.

Відповідно до висновку від 16.08.2016 р. № 05-707-13 орган опіки та піклування Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради вважає доцільним залишити на розгляд суду питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками малолітньої ОСОБА_3, які після розлучення (рішення Куйбишевського районного суду м. Донецьк від 16.12.2013, яке набрало чинності 27.12.2013р.), проживають окремо. Зі слів батька донька Есміра залишилася проживати разом з ним. Батько ОСОБА_1 не надав адресу проживання та засобів зв'язку з матір'ю, у зв'язку з чим не було можливості запросити її на засідання комісії з питань захисту прав дитини Центральної районної адміністрації, яке відбулося 10.08.2016. З матеріалів справи встановлено, що з матері ОСОБА_2 (рішення Куйбишевського районного суду м. Донецьк від 13.05.2014, яке набрало чинності 24.05.2014р.), стягнено аліменти на користь малолітньої доньки. Довідка про сплату або про заборгованість аліментів відсутня. Питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за несплату аліментів на дитину не ініціювалось. В матеріалах справи відсутній вичерпний обсяг документів щодо участі матері у вихованні малолітньої дитини.

Відповідно до ст. ст. 150, 151 Сімейного кодексу України, ст. 11,12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно Міжнародної конвенції ООН "Про права дитини" (20 листопада 1989 року), предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини, а в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання батьками своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про дитину та матеріально її не забезпечує, не спілкує з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а тому, враховуючи характер ставлення відповідача до дитини, суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити його батьківських прав відносно дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України зазначає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Дана норма закріплена і у Законі України «Про охорону дитинства», згідно ч. 4 ст. 12 якого, позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи те, що рішенням Куйбишевського районного суду м. Донецька від 13 травня 2014 р. у цивільній справі № 259/2198/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів позов було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН № НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 516 грн. щомісячно, починаючи з 25 березня 2014 року та до повноліття дитини - ІНФОРМАЦІЯ_9, у даній справі відсутні підстави для стягнення із відповідача аліментів.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 150, 164, 166, 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-III, ч.3 ст.88, ч.4 ст.169, ст.ст. 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у

відношенні неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяті днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій