АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 597/1209/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/445/16 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Щавурської Н.Б.

суддів - Гурзель І. В., Ходоровський М. В.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - представника позивача ПАТ Страхова

компанія Здорово ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 -

ОСОБА_3, представника ПП МП Стаєр ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Здорово на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2016 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Здорово до ОСОБА_2, третя особа Приватне підприємство ОСОБА_5 підприємство Стаєр про стягнення виплаченого страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач ПАТ Страхова компанія Здорово звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення виплаченого товариству Синтез на підставі договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту МАN TGA 18.440, страхового відшкодування у розмірі 68451 грн. 05 коп., посилаючись на те, що застрахований на підставі вказаного договору автомобіль отримав механічні пошкодження у ДПТ, що мала місце 23.09.2012 року з вини відповідача.

Рішенням Заліщицького районного суду від 02 лютого 2016 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ СК Здорово просить скасувати зазначене рішення, вважаючи його необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, у звязку з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що представниками відповідача та третьої особи будь-яких клопотань щодо витребування оригіналів документів, копії яких були долучені до матеріалів справи, заявлено не було, а всупереч вимог цивільного процесуального закону України суд не сприяв позивачу у представленні доказів оригіналів документів для огляду в судовому засіданні за наявності відповідних сумнівів. Також вважає, що судом не були враховані обставини, які мають значення для справи, а зокрема умови договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту КА №103093 від 23.01.2012 року (п.п.7.1, 7.5), які передбачають порядок визначення розміру страхового відшкодування (згідно з розрахунком Страховика та/або за калькуляцією СТО за направленням Страховика, в т.ч., без урахування фізичного зносу деталей, вузлів та агрегатів). Звертає увагу на те, що судом була дана невірна оцінка наявним у справі доказам щодо обсягу й характеру пошкоджень (довідці ДАІ від 28.09.2012 року про ДТП, звіту з оцінки транспортного засобу № 4688 від 09.10.2012 року, складеним ФОП ОСОБА_6 та оцінювачем ОСОБА_7А.), що призвело до помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ СК Здорово апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній. Додатково пояснив, що незважаючи на предявлення позову одночасно з двох підстав (передбачених ст.ст.27, 993 ЦК України, які регулюють відносини суброгації та передбачених ст.ст.38, 1194, які регулюють вимоги регресу), вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для задоволення позовних вимог саме з застосуванням положень ст.ст.27, 993 ЦК України.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відносно апеляційної скарги заперечив. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, таким, що скасуванню не підлягає.

В заперечення вимог апеляційної скарги зазначає, що висновок оцінювача ОСОБА_7 не є належним доказом у справі, оскільки кваліфікаційне свідоцтво йому було видано 11.10.2008 року, а відомості про підвищення ним кожні два роки кваліфікації, в матеріалах справи відсутні, що є підставою для зупинення кваліфікаційного свідоцтва оцінювача та визнання проведеної субєктом оціночної діяльності без чинного сертифіката оцінки майна недійсною. Крім цього, звертає увагу, що звіт за підписом оцінювача ОСОБА_7 всупереч вимогам закону не скріплений печаткою та підписом керівника субєкта оціночної діяльності. Також, звертає увагу на допущені оцінювачем порушення п.5.2 ОСОБА_5 товарознавчої експертизи і оцінки колісних транспортних засобів в частині належного повідомлення заінтересованих осіб, зокрема, відповідача ОСОБА_2 про час та місце проведення огляду транспортного засобу, а також щодо фотофіксації з поясненням зображення, опису характеру пошкоджень та їх звязку з дорожньо-транспортною пригодою, що на його думку викликає сумніви в обєктивності такої оцінки.

Представник третьої особи ПП МП Стаєр ОСОБА_4 у судовому засідання апеляційної скарги не визнав.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення Заліщицького районного суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з недоведеності позовних вимог у звязку з долученням позивачем до позовної заяви копій документів, які належним чином не завірені, а також у звязку з наявними невідповідностями щодо кількості та конструктивного розташування пошкоджень транспортного засобу в долучених до матеріалів справи доказах.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зобовязаний вирішити наступні питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, судом встановлено, що 28.09.2012 року на 160 км + 100 м автодороги Р-47 Херсон - ОСОБА_8 - Генічеськ мала місце ДТП за участю транспортних засобів МАN TGA 18.440, державний номерний знак А10064ВВ, під керуванням водія ОСОБА_9 та Субару Форестер, державний номерний знак НОМЕР_1, що належить МП Стаєр під керуванням водія ОСОБА_2

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 15.11.2012 року винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП визнано ОСОБА_2 та притягнуто останню до адміністративної відповідальності у вигляді 340,00 грн. штрафу в дохід держави (а.с.19).

Договором добровільного комплексного страхування наземного транспортного засобу КА/103093 від 23.01.2012 року укладеним між ПрАТ СК Здорово та ТОВ Синтез було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу марки МАN TGA 18.440, державний номерний знак А10064ВВ. Даний договір укладено строком з 24.01.2012 року по 23.01.2013 року включно (а.с.5).

У довідці № 9080367 про ДТП, виданій Державтоінспекцією МВС України 28.09.2012 року, зазначено про отримання транспортним засобом МАN TGA 18.440механічних пошкоджень задньої правої частини (а.с.18).

Згідно звіту № 4688 з оцінки транспортного засобу від 09.10.2012 року виконаного оцінювачем автотранспортних засобів ОСОБА_7, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля МАN TGA 18.440, державний номерний знак А10064ВВ, внаслідок пошкодження при ДТП складає 46112,01 грн. (а.с.8-11).

Відповідно до акту № 4688 технічного стану транспортного засобу від 08.10.2012 року складеного при огляді автомобіля МАN TGA 18.440, державний номерний знак А10064ВВ, під час огляду виявлено пошкодження паливного бака, його кріплення та кронштейна, переднього правого колісного диску, переднього правого крила, кронштейну крила, елемента безпеки колісного переднього правого диска, грязевідбійника переднього правого крила (а.с.12).

01.10.2012 року ТОВ Синтез надіслано повідомленням АТ СК Здорово про факт настання ДТП 28.09.2012 року на 160 км. + 100м. автодороги Р-47 Херсон - ОСОБА_8 - Генічеськ, під час якого застрахований транспортний засіб - МАN TGA 18.440 отримав пошкодження у вигляді деформованого правого паливного баку, розбитого крила та зсунутої вперед передньої вісі (а.с.6).

31.10.2012 року ТОВ Синтез звернулось до страховика - АТ СК Здорово із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.7).

У період з 14.11.2012 року до 13.12.2012 року згідно страхового акту № 692/014/АТ від 09.11.2012 року, розрахунку страхового відшкодування № 762 від 09.11.2012 року ПАТ СК Здорово виплатило ТОВ Синтез 68451,05 грн. страхового відшкодування (а.с.16-17, 20-29).

Також, з матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Субару Форестер, яким під час ДТП керувала ОСОБА_2 було ПП МП Стаєр. У трудових відносинах ОСОБА_2 з ПП МП Стаєр не перебувала (а.с.119).

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт вини відповідача ОСОБА_2 у ДТП з участю застрахованого автомобіля МАN TGA 18.440, як такий, що встановлений постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 15.11.2012 року, доказуванню не підлягає.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дійсно, у відповідності до ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Разом з тим, відомості про те, що відповідачем заявлялися будь-які клопотання про необхідність надання позивачем оригіналів письмових доказів в матеріалах справи відсутні. Не могло бути заявлено відповідне клопотання й представником позивача, оскільки він не брав участі у розгляді справи судом першої інстанції, в звязку з чим не міг знати про наявність в суду будь-яких сумнівів щодо копій долучених до позовної заяви документів. При цьому, у випадку наявності таких сумнівів, суд вправі дослідити той чи інший письмовий доказ в порядку, передбаченому ст.185 ЦПК України, оглянувши оригінал документа та особисто засвідчити копію письмового доказу, що повністю відповідає вимогам ч.1 ст.138 ЦПК України, однак, чого зроблено не було.

Так, з оглянутих апеляційним судом оригіналів документів, ксерокопії яких були долучені позивачем до матеріалів справи, вбачається, що наявні в матеріалах справи ксерокопії повністю відповідають представленим для огляду в суді оригіналам.

За вказаних обставин, висновки Заліщицького районного суду про наявність підстав для відмови у позові з врахуванням, що в матеріалах справи містяться лише ксерокопії доказів, колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на вимогах процесуального закону.

Крім цього, у відповідності до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані, встановлюються, зокрема, на підставі письмових доказів.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Виходячи зі змісту ст.59 ЦПК України, допустимими є докази, одержані відповідно до порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Висновки суду про неналежність доказів з підстав наявності у них невідповідностей колегія суддів вважає необгрунтованими, виходячи з таких міркувань.

Так, на підтвердження позовних вимог позивачем до матеріалів справи долучено звіт № 4688 з оцінки транспортного засобу від 09.10.2012 року виконаного оцінювачем автотранспортних засобів ОСОБА_7, згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля МАN TGA 18.440, державний номерний знак А10064ВВ, внаслідок пошкодження при ДТП складає 46112,01 грн., а вартість відновлювального ремонту 74651,05 грн. До даного звіту долучено акт огляду транспортного засобу МАN TGA 18.440, у якому вказано перелік пошкоджень (а.с.8-11). Ставлячи під сумнів даний звіт з підстав невідповідності вказаних у ньому пошкоджень транспортного засобу МАN TGA 18.440 таким самим даним, що містяться у довідці ДАІ, в повідомленні про ДТП та в заяві про стягнення страхового відшкодування, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, безпідставно надав перевагу одним доказам над іншими, оскільки ні працівники ДАІ, які проводили зовнішній поверхневий огляд пошкодженого транспортного засобу на місці ДТП, ні водій транспортного засобу, який повідомив про ДТП, ні представник страхувальника, який звертався з заявою про виплату страхового відшкодування не є спеціалістами в галузі оцінки, не проводили детального огляду транспортного засобу (а лише поверхневий, в ході якого не могли бути виявлені усі пошкодження, що мали місце при ДТП). Разом з тим, саме звіт оцінки транспортного засобу № 4688, як такий, що складено спеціалістом, який мав на це право (оскільки внесений до реєстру оцінювачів), зроблений з проведенням детального огляду транспортного засобу впродовж незначного часу після вчинення ДТП (а саме 08.10.2012 року), що підтверджується відповідною фотофіксацією та з врахуванням усіх наявних в матеріалах справи документів (протоколів оглядів траспортних засобів, довідки ДАІ, постанови про притягнення ОСОБА_2 до адмінвідповідальності тощо), а також з врахуванням ЗУ Про оцінку майна, майнових прав та оціночну діяльність в Україні, ОСОБА_5 товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів та інших нормативно-правових актів, а тому є обгрунтованим та належним відповідно до вимог процесуального закону, колегія суддів вважає таким, що має перевагу над іншими доказами в частині визначення розміру матеріальної шкоди.

При цьому, сумніви представників відповідача та третьої особи відносно законності вищевказаного звіту колегія суддів до уваги не приймає, як такі, що не підтверджені належними й допустимими доказами. Будучи ознайомленим зі своїми процесуальними правами в частині заявлення клопотань про призначення експертизи, стороною відповідача та представника третьої особи відповідні клопотання на спростування доказів, наданих позивачем не заявлялися (з причини, що не вбачали необхідності у проведенні експертизи через три роки після ДТП).

Не заслуговують на увагу й заперечення представника відповідача в частині незаконності висновку оцінки з підстав, що в матеріалах справи відсутні відомості про підвищення спеціалістом ОСОБА_7 кваліфікації відповідно до вимог закону (кожні два роки), оскільки, по-перше, на час складання висновку, що є доказом по справі, спеціаліст ОСОБА_7 значився у відповідному реєстрі оцінювачів, а по друге, з наданої апеляційному суду представником позивача копії посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 3710-пк від 15.12.2010 року, виданої Фондом держмайна України, вбачається, що ОСОБА_7 підвищив кваліфікацію оцінювача за напрямком оцінки майна Оцінка обєктів у матеріальній форму та спеціалізаціями в межах напрямку Оцінка колісних транспортних засобів й дане посвідчення дійсне 2 роки (тобто, до 15.12.2012 року), що стосується періоду проведеної у даній справі оцінки. Факт незаконності видачі вказаного посвідчення стороною відповідача не спростовано.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є й заперечення представника відповідача в частині неналежності звіту оцінки, як доказу, з підстав, що його довірителька не була повідомлена про проведення оцінки, оскільки факт неповідомлення заінтересованих осіб про проведення оцінки не свідчить про неналежність доказу в розумінні вимог цивільного процесуального закону. Разом з тим, відомості, зазначені у звіті оцінювача іншими належними й допустимими доказами (висновком експертизи, проведеної в ході розгляду справи судом) стороною відповідача не спростовані. Крім цього, як встановлено в ході апеляційного розгляду справи, відповідна телеграма (оглянута в судовому засіданні) 05.10.2012 року оцінювачем надсилалася заінтересованій особі ПП МП Стаєр, що є власником транспортного засобу, яким керувала відповідач ОСОБА_2 на час ДТП, й дана телеграма була вручена керывнику ПП МП Стаєр.

Що стосується заперечень представника відповідача в частині невідповідності вказаних у звіті оцінювача пошкоджень тим, що зазначені у довідці ДАІ та в заяві страхувальника про виплату страхового відшкодування, то вказана невідповідність пояснюється лише тим, що ні працівники ДАІ, ні водій МАN TGA 18.440, ні представник страхувальника, на відміну від ОСОБА_7 не є спеціалістами в галузі оцінки, зокрема колісних транспортних засобів, і на відміну від спеціаліста, не проводили детального огляду з метою визначення вартості відновлювального ремонту чи матеріальних збитків, а лише фіксували явно видимі пошкодження. Крім цього, пошкодження, зазначені у акті огляду спеціаліста частково співпадають з такими, що вказані в інших перелічених вище документах, а в частині, які в цих документах не зазначені повністю узгоджуються зі схемою ДТП, наявною в матеріалах справи, яка підтверджує місце удару, і як наслідок обсяг і характер утворення механічних пошкоджень. Що стосується вказаного у довідці ДАІ пошкодження задньої частини автомобіля МАN TGA 18.440, то з врахуванням того, що автомобіль фактично складається з двох частин: тягача і причепа, вказані у довідці пошкодження знаходяться у задній частині безпосередньо тягача, і у передній частині всього автомобіля (з врахуванням причепа), а тому відповідність даної довідки усім іншим документам, в яких зазначалося про пошкодження правої передньої частини автомобіля, сумнівів у колегії суддів не викликає. Висловлені стороною відповідача припущення щодо можливого утворення ряду пошкоджень, зазначених оцінювачем в акті огляду, за будь-яких інших обставин, а не при ДТП, що мала місце з вини відповідача ОСОБА_2, як такі, що не підтверджені належними й допустимими доказами, колегія суддів вважає необгрунтованими.

Такими, що спростовуються оглянутим апеляційним судом оригіналом звіту за підписом оцінювача ОСОБА_7, є й заперечення представника відповідача, що даний звіт не скріплений печаткою та підписом керівника субєкта оціночної діяльності.

Щодо розміру страхового відшкодування, такий, що підлягає виплаті страхувальнику, має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування.

П.7.5 договору добровільного комплексного страхування транспортного засобу МАN TGA 18.440 визначено варіанти розрахунку для виплати страхового відшкодування, один з яких передбачає визначення страхового відшкодування за розрахунком страховика. При цьому розмір збитку визначається на підставі п.18.8.1 договору за домовленістю із страховиком та страхувальником, в т.ч. без урахування фізичного зносу деталей, вузлів та агрегатів (п.7.1 договору) та за вирахуванням безумовної франшизи, яка складає 2% від страхової суми: 310000 х 2% = 6200 грн. (п.5.1.1. договору).

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача виплаченого страхувальнику ТОВ Синтез страхового відшкодування в сумі 68451,05 грн. грн. (що складає різницю між вартістю відновлювального ремонту та безумовною франшизою), як така, що повністю відповідає умовам укладеного між сторонами договору, підлягає до задоволення в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є такими, що не відповідають обставинам справи.

Крім цього, щодо вирішення позовних вимог ПАТ СК Здорово, колегія суддів вважає за необхідне зазначити також наступне.

У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зазначена норма, що міститься в главі 82 ЦК України та регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди, передбачає право регресу особи в разі, якщо вона відшкодувала потерпілому шкоду, завдану іншою особою в рамках деліктних правовідносин між нею та потерпілим.

Статтею 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 року № 1961-ІV з наступними змінами і доповненнями передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування на звернення у конкретних випадках з регресним позовом до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Разом з тим, правовідносини, повязані зі страхуванням різних видів, регулюються нормами глави 67 ЦК України.

Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: 1) життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 року № 85/96-ВР з наступними змінами і доповненнями та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України № 1961-ІV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування.

Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілом за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюють саме положення ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ Про страхування.

Суд першої інстанції не дав належної правової оцінки умовам договору добровільного майнового страхування транспортного засобу МАN TGA 18.440 й необгрунтовано, як на підставу відмови у позові, крім недоведеності позовних вимог, послався на ст.1191 ЦК України, яка регулює інші за змістом та правовою природою правовідносини - відносини щодо відшкодування збитків в порядку регресу.

У відповідності до п.п.3, 4 ч.1 ст.309 Цивільного процесуального кодексу України підставами для скасування апеляційним судом рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, невірне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Заліщицького районного суду від 02 лютого 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції в даній справі нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ СК Здорово до ОСОБА_2, стягнувши з відповідача в користь позивача 68451 грн. 05 коп. виплаченого страхового відшкодування та 684 грн. 51 коп. судових витрат.

Керуючись ст.ст.88 ч.1, 209 ч.1; 303 ч.1; 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.п.3, 4; 313; 314 ч.2, 316 ч.1; 317 ч.1; 319 ч.1; 324 ч.1 п.1; 325 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, ст.993 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України Про страхування від 07.03.1996 року № 85/96-ВР з наступними змінами та доповненнями, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Здорово задовольнити.

Рішення Заліщицького районного суду від 02 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Здорово до ОСОБА_2, третя особа Приватне підприємство ОСОБА_5 підприємство Стаєр про стягнення виплаченого страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Здорово 68451 (шістдесят вісім тисяч чотириста пятдесят одну) грн. 05 коп. та 684 (шістсот вісімдесіт чотири) грн. 51 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.Б. Щавурська

Судді : І.В.Гурзель

ОСОБА_5

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_10