ухвала

іменем україни

29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про стягнення заборгованості по заробітній платі, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 01 серпня 2005 року був прийнятий на посаду юрисконсульта у Львівську філію Відкритого акціонерного товариства «Укртелеком».

У травні 2007 року був переведений на посаду юрисконсульта в інший структурний підрозділ - Центр технічної експлуатації транспортної телекомунікаційної мережі № 6 філії «Дирекція первинної мережі ВАТ «Укртелеком», який потім неодноразового змінював свою назву. 15 березня 2013 року переведений на посаду провідного юрисконсульта філії «Дирекція первинної мережі ВАТ «Укртелеком».

14 квітня 2015 року позивач звільнений із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивачу стало відомо, що роботодавцем систематично порушувалося законодавство про оплату праці в частині неповної виплати місячної премії за період з 15 березня 2013 року і до моменту звільнення.

Протягом 2013-2015 років, розмір щомісячної премії, яка виплачувалась позивачу за результатами господарської діяльності філії «Дирекція первинної мережі Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (далі - ПАТ «Укртелеком») становила 30-35 % в місяць, хоча середній розмір місячної премії, виплачений працівникам філії становив - 150-160 %.

Згідно з розрахунком, загальний розмір кошті невиплачених за період березень 2013 року - березень 2015 року, становить 112 302, 94 грн.

На адресу ПАТ «Укртелеком» було скеровано вимогу від 15 квітня 2015 року з проханням погасити заборгованість, яка залишилась без належного реагування. Викладене свідчить, що відповідачем порушено норми положень Кодексу законів про працю України, Законів України «Про оплату праці», «Про колективні договори і угоди», локальних актів товариства.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що за оспорюваний період премія позивачу виплачувалася відповідно до Положення про порядок преміювання працівників товариства за основними результатами господарської діяльності, затвердженого Правлінням ПАТ «Укртелеком», та виключно за результатом оцінки його роботи, яка визначалася керівником структурного підрозділу. Суди дійшли висновку про правомірність дій відповідача та їх відповідність встановленому в товаристві порядку преміювання працівників філії.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Законодавство щодо виплати премії містить ряд бланкетних норм, якими відсилає до положень локальних актів, надаючи цим роботодавцю можливість вільного, на власний розсуд розпорядження своїм правом щодо виплати премії працівникам. Законодавство не зобов'язує роботодавців виплачувати премію, оскільки такі виплати здійснюються виключно на розсуд останнього з метою заохочення працівників до якісної та ефективної роботи.

Судами взято до уваги те, що згідно з п. 1.2. Положення - премія за основними результатами господарської діяльності може бути нарахована працівникам, які не мали виробничих недоліків, дисциплінарних стягнень за фактично відпрацьований час. Премія за результатами господарської діяльності не є обов'язковою для нарахування.

Пунктом 2.1.1. Положення передбачено, що нарахування премії працівникам філії можливе у разі виконання умови та показників преміювання працівників підрозділів відповідних напрямів діяльності філії, затверджених керівником філії та кінцевих результатів діяльності філії.

Крім того, згідно з додатком № 1 до наказу філії від 22 вересня 2011 року № 372 Умови та показники преміювання працівників філії «Дирекція первинної мережі» ПАТ «Укртелеком» умовою, при виконанні якої може бути нараховано премію за основними результатами господарської діяльності, є не перевищення філією збитку від звичайної діяльності, передбаченого фінансовим планом наростаючим підсумком початку року. Це, в свою чергу, вказує на неможливість нарахування премії жодному працівнику у разі невиконання даної умови.

Встановлено, що показники преміювання працівників відповідних підрозділів управління філії «Дирекція первинної мережі» ПАТ «Укртелеком» викладені у таблиці 2 до наказу № 372. Як вбачається зі змісту даної таблиці, про що вірно зазначив представник відповідача, така не містить індивідуальних показників преміювання працівників відділу правового забезпечення, а містить показники преміювання, які повинні бути виконанні саме відділом правового забезпечення філії (тобто колективні показники).

У зв`язку з наведеним, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, приведений у таблиці 2 до наказу від 22 вересня 2001 року № 372 Про введення в дію умов та показників преміювання за основними результатами господарської діяльності, відсоток нарахування премії не може бути використаний як відсоток для нарахування премії кожному працівнику відділу правового забезпечення, а застосовується виключно для визначення суми коштів, що може бути виділена на відділ правового забезпечення (зважаючи на відсоток виконання відділом показників преміювання) для подальшого розподілу між працівниками відділу. При цьому, конкретний розмір премії окремого працівника, згідно з п. 3.1. даного Положення, визначається керівником за компетенцією та залежить від оцінки роботи кожного окремого працівника.

Критерії оцінки роботи працівника передбачені в п. 2.2.4 Положення та виплата премії здійснюється саме на підставі даного Положення.

Уповноважена особа - керівник структурного підрозділу відповідача, в межах своїх повноважень прийняла рішення про преміювання працівників, до яких належав і позивач, та визначила суму премії для них, розмір якої за березень 2013 листопад 2014 роки вбачається з документів щодо виконання показників преміювання відділом правового забезпечення та розподілу коштів між працівниками відділу правового забезпечення для виплати премії за основними результатами господарської діяльності.

Доводи касаційної скарги щодо того, що розрахунок його премії суперечить Положенню та погіршують його становище не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня