Справа № 344/7693/14-ц
Провадження № 2/344/3205/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Островського Л.Є.

секретаря Гули Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 13.07.2007 року між ПАТ Банк Київська Русь та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24225-45,1/7-2 за умовами якого надано кредит у розмірі 20000,00 дол. США зі сплатою 14% річних, з кінцевим терміном повернення 12.07.2012 року. З метою забезпечення виконання кредитного зобовязання, що виникло на підстав кредитного договору, 13.07.2007 року між ПАТ Банк Київська Русь та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №3381. Оскільки позичальник заборгував кредитору оплату за кредитними зобовязаннями, позивач звернувся до суду і рішенням від 04.10.2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просив позов задовольнити та розглянути справу за відсутності представника позивача.

Відповідачі 1,2,3, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судових засідань повідомлялась належним чином, що підтверджується конвертами які повернулись за закінченням терміну зберігання, причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13.07.2007 року між ПАТ Банк Київська Русь та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №24225-45,1/7-2 за умовами якого надано кредит у розмірі 20000,00 дол. США зі сплатою 14% річних, з кінцевим терміном повернення 12.07.2012 року. Кредит отримувався ОСОБА_1 на поліпшення якості квартири №14, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область м.Івано-Франківськ, вул.Довга, буд.98.

З метою забезпечення виконання кредитного зобовязання, що виникло на підстав кредитного договору №24225-45,1/7-2, 13.07.2007 року між ПАТ Банк Київська Русь та ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3Б було укладено договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за №3381 (а.с. 6-7).

Предметом іпотеки є нерухоме майно двохкімнатна квартира під №14, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область м.Івано-Франківськ, вул.Довга, буд.98, загальною площею 47.3 м.кв., житловою площею 28.6 м.кв., що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на підставі договору дарування, виданого 03.07.2007 року Приватним нотаріусом ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №Д-597.

Відповідно до ст..33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно ч. 3 даної статті звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду.

Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 04.10.2013 року за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено частково.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо виселення відповідачів позивач зазначив, що вимога про звільнення житлового приміщення після ухвалення рішення суду, залишилася відповідачами без реагування та невиконана (а.с.12-15).

При цьому суд зазначає, що п. 43 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказує на те, що згідно з ч.4 ст. 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 3940 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

08.02.2016 року було винесено заочне рішення за позовом ПАТ БанкКиївська Русьдо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку, яким позов задоволено частково.

29.03.2016 року заочне рішення від 08.02.2016 року за позовом ПАТ БанкКиївська Русьдо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку скасовано.

При вирішенні даного спору, суд також застосовує правовий висновок ВСУ зробленого 02.09.2015р. постановою у справі № 6-1049цс15, предметом якої був спір про виселення.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Як встановлено судом, кредитні кошти використані на покращення якості квартири (реконструкція, добудова чи інші роботи), тобто кошти отримувались на спірну квартиру , яка була подарована ОСОБА_2- ОСОБА_6, тобто не як на предмет іпотеки.

За таких обставин та доказів, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст..39-40 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.109 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209,212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного товариства Банк Київська Русь до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення зі зняттям з реєстраційного обліку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Є. Островський