Справа № 289/1535/16-ц
Номер провадження 2/289/910/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сіренко Н.С.,

при секретарі Галькевич Ю.В.,

за участі сторін та представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

04.10.2016 позивач звернувся до Радомишльського районного суду Житомирської області із вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що із 25.01.2008 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач зазначив, що вони з відповідачем вже протягом тривалого часу не проживають разом як подружжя, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети. Відповідач живе своїм особистим життям, сім'я існує формально, що і змусило звернутися позивача до суду. Збереження шлюбу та подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та унеможливлює примирення між сторонами.

У попереднє судове засідання прибули позивач та його представник, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Відповідач також з'явилась у попереднє судове засідання, позовні вимоги ОСОБА_2 визнала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Подала до суду зустрічну позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їх спільних дітей у твердій грошовій сумі, а саме по 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття.

ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Враховуючи визнання відповідачами (за первісним та за зустрічним позовами) позовних вимог, суд ухвалює рішення в попередньому судовому засіданні, враховуючи вимоги ст. 174 ЦПК України.

У п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом було встановлено, що 25.01.2008 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одружились, після чого дружина отримала прізвище чоловіка «ОСОБА_2». Сторони мають двох спільних дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Оскільки позивач за первісним позовом наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала та також просить шлюб між ними розірвати то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Як вбачається із положень ст.ст. 141, 157 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу та окреме від дитини проживання не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а той з батьків, з ким проживає дитина не має права перешкоджати тому із батьків, хто живе окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язок є особистим, а не солідарним.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи викладене, суд, при вирішенні зустрічних позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи стан здоров'я дітей, їх вік, здатність батька до праці і його сімейний стан, відсутність даних про наявність у нього інших дійсних аліментних зобов'язань, відсутність відомостей про офіційне працевлаштування відповідача, а також те, що останній позовні вимоги визнав у повному обсязі, вважає за необхідне стягнути з нього аліменти у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно на утримання дітей до їх повноліття..

Суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу та стягнення аліментів відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, при цьому, суд вважає за необхідне визначити місце проживання спільних дітей сторін разом із матір'ю після розірвання шлюбу.

Клопотання ОСОБА_2 про повернення сплаченого судового збору з посиланням на його звільнення як учасника бойових дій суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема учасники бойових дій - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав. Аналогічні вимоги визначені і в ст. 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону (учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни), звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов'язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту. У даному випадку не вбачається захисту порушеного права ОСОБА_2 як учасника бойових дій.

Враховуючи викладене, та на підставі ст.ст. 24, 109-113, 115, 180-182, 184 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 82, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 25.01.2008 року Виконавчим комітетом Потіївської сільської ради, актовий запис №1.

Залишити відповідачеві після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_2».

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у твердій грошовій сумі на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн. щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, починаючи з дня подання заяви до суду - 01.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000 грн. щомісячно, з урахуванням щомісячної індексації, починаючи з дня подання заяви до суду - 01.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05.12.2016.

Суддя /підпис/ Н. С. Сіренко

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)