У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Нагорняка В.А., Червинської М.Є.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору та відшкодування збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 18 грудня 2006 року між нею та ОСОБА_5 укладений договір про спільне будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 190 кв. м з метою подальшого продажу та поділу прибутку. 18 жовтня 2008 року усі роботи по зведенню будинку виконані. Позивач зазначає, що майже повністю організувала і профінансувала здійснення будівництва житлового будинку на земельній ділянці площею 0,10 га, яка належала відповідачу. На зазначене будівництво ОСОБА_4 витратила 142 024 долари США, що підтверджується підписаним ОСОБА_5 актом виконаних робіт.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, її відмову від продажу будинку, та повернення їй вкладених нею грошових коштів у будівництво будинку, просила, з урахуванням уточнень, припинити договір простого товариства від 18 грудня 2006 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо спільного будівництва житлового будинку шляхом його розірвання через невиконання відповідачем умов договору щодо продажу збудованого на спільні кошти будинку. На підставі ч. 2 ст. 1141 ЦК України позивач вважала, що відповідач повинна повернути вкладені позивачем кошти у будівництво будинку, тому просила з ОСОБА_5 на свою користь стягнути грошові кошти в сумі 142 024 долари США, що становить 3 254 769 грн 84 коп.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 2 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року, позов задоволено. Припинено договір простого товариства від 18 грудня 2006 року, який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо спільного будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 шляхом його розірвання. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 142 024 долари США, що еквівалентно 3 254 769 грн. 84 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України, згідно з якою висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про задоволення позову.

Судами установлено, що 18 грудня 2006 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладений договір, за умовами якого сторони домовились про спільне будівництво житлового будинку загальною площею 190 кв. м на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5

У договорі сторонами обумовлено, що будівництво будинку інвестують по можливості обидві сторони, організацію будівництва здійснює ОСОБА_6, по завершенню будівництва (без внутрішнього чистового оздоблення) будинок буде продано, кошти після продажу буде розподілено між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Укладений між сторонами договір простого товариства підлягає розірванню внаслідок невиконання ОСОБА_5 умов договору щодо продажу збудованого будинку, а тому усі вкладені ОСОБА_4 грошові кошти підлягають поверненню. Розмір вкладених коштів у будівництво будинку сторонами не оспорюються.

Внаслідок порушення умов договору відповідачем щодо продажу збудованого будинку цього ОСОБА_4 значною мірою позбавляється на отримання прибутку від договору простого товариства, що негативно впливає на подальшу спільну діяльність і є підставою вважати договір про спільну діяльність припиненим.

ОСОБА_4 пропонувала відповідачці спільно здійснити передбачений договором про спільну діяльність продаж житлового будинку за ринковою вартістю, існуючою на час продажу, через будь-яке запропоноване відповідачкою агентство нерухомості, але згоди на це не отримала.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 2 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.А.Нагорняк

М.Є.Червинська