АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівМахлай Л.Д., Слободянюк С.В.
при секретаріГоін В.С.
за участю: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року

у справі за скаргою ОСОБА_5, заінтересована особа: головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни, Акціонерний банк «Київська Русь» на постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, вимоги державного виконавця та дії державного виконавця,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року скарга ОСОБА_5 задоволена частково /а.с. 77-81/

№ справи 753/4798/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11533/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Леонтюк Л.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції помилково не застосовано ст.57 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, не може залишатися чинним та підлягає скасуванню постанова державного виконавця від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження до якої (як встановлено судом) неправомірно та незаконно внесено неправдиві дані. Також не можуть бути правомірними та законними дії вчинені на підставі цієї постанови та документи складені внаслідок цих дій. ОСОБА_5 зазначає, що діями головного державного виконавця Григорян О.Г. по винесенню постанови від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також вимог державного виконавця від 23 лютого та 02 березня 2016 року, для вчинення яких не було жодних законних підстав, порушено його права, зокрема, право на власність. З урахування вищевикладеного в апеляційній скарзі просить змінити ухвалу та постановити нову, якою скасувати постанову від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; скасувати вимоги державного виконавця від 23 лютого та 02 березня 2016 року; скасувати акт державного виконавця від 01 березня 2016 року; визнати неправомірними та незаконними дії державного виконавця.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала залишенню без змін на підставі наступного.

Частково задовольняючи скаргу, визнаючи неправомірними та незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г., суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до постанови ВП № 37884309 від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження внесено невірну адресу боржника: АДРЕСА_2, замість: АДРЕСА_1, яку зазначено у виконавчому документі.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що постанова держаного виконавця від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження підлягає скасуванню у зв'язку з неправомірним та незаконним внесенням до неї неправдивих даних, а саме, невірно зазначена адреса боржника, а також не врахування судом першої інстанції положень ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» та наявність підстав для визнання неправомірними та незаконними дій державного виконавця вчинених на основі цієї постанови та документів складених внаслідок цих дій, колегія вважає безпідставними.

Судом встановлено, що Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 03 вересня 2013 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання листа № 2-601/11 виданого 24.04.2013 року Дарницьким районним судом м. Києва, яке на даний час здійснюється відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

24 лютого 2016 року ОСОБА_5 особисто отримав копію оскаржуваної постанови державного виконавця від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також вимогу державного виконавця від 23 лютого 2016 року.

01 березня 2016 року державним виконавцем складено акт про вихід за адресою: АДРЕСА_2 для проведення опису майна, який не виявилося можливості здійснити. ( а.с.19)

Разом з копією вказаного акту ОСОБА_5 отримав вимогу державного виконавця від 02.03.2016 року про забезпечення боржником вільного доступу державному виконавцю, представнику стягувача та понятим до вищевказаної квартири.

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент винесення оскаржуваної постанови, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.57 Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Проведення опису майна боржника здійснюється не пізніше ніж протягом місяця з моменту отримання інформації про місцезнаходження майна.

Оскільки виконавче провадження відкрито, рішення суду про звернення стягнення на майно не скасоване, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність та законність винесення державним виконавцем Григорян О.Г. постанови від 23 лютого 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а внесення в неї невірної адреси боржника, відмінної від зазначеної у виконавчому документі не є підставою для її скасування.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: