Справа № 128/1982/16-ц Провадження № 22-ц/772/3481/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій суму на утримання малолітніх дітей та дружини, з якою проживає дитина , -

встановила:

10 травня 2016 року позивач звернулася до Вінницького районного суду із вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебуває у шлюбі із 31 липня 2009 року, від шлюбу мають трьох дітей: - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. Зазначила, що на даний час відповідач пішов із сімї, будь-якої допомоги їм не надає, проживає окремо, діти знаходять на її утриманні.

Вказала, що вона на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню трьохрічного віку та будь-яких доходів, за виключенням державної допомоги на дітей не отримує. Також зазначила, що з лютого 2016 року відповідач ухиляється від свого обовязку утримувати дітей та дружину, неодноразові її звернення до відповідача з проханням надати матеріальну допомогу, останнім ігноруються. Вказує, що відповідач постійного місця роботи не має, фізично здоровий, інших дітей та непрацездатних батьків не має. Тому просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 614 грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття та 1130 грн. на її утримання, щомісяця.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, на кожного по 350 гривень, щомісячно, починаючи з 10 травня 2016 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі на її утримання в розмірі 300 гривень, щомісячно, починаючи з 10 травня 2016 року до досягнення дитиною ОСОБА_6, 09 лютого 2016 року року народження, трьохрічного віку.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю.

Рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання розподілу судових витрат у справі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися в судове засідання, дослідивши наявні в справі докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до суду із позовом відповідач офіційно не працював, а почав працювати офіційно лише з 01.09.2016 року та розмір його заробітної плати становить мінімальний розмір заробітної плати в Україні, тому вважав за можливе стягнути аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дітей на кожногопо 350 грн. та позивача на її утримання в розмірі 300 грн.

З такими висновками суду першої інстанції в повній мірі погодитися неможливо.

По справі встановлено, що сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з 31 липня 2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1525, № 4 (а.с.5).

Від спільного подружнього життя у сторін є діти: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6); донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7); син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.8), та їхнім батьком є відповідач ОСОБА_3.

Діти проживають разом із позивачем, що підтверджується копією довідки, виданої Виконавчим комітетом Лука Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області(а.с.9).

Позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею трьох річного віку (а.с.51,52).

З довідки ФОП ОСОБА_8, судом першої інстанції встановлено, що відповідач з 01.09.2016 р. працює та отримує заробітну плату в розмірі 1450 грн. (а.с.66).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач визнав частково позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на суму 200-250 грн. щомісячно на кожну дитину та дружину, оскільки він працевлаштувався з 01.09.2016 року та отримує щомісячну зарплату в розмірі 1450 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас суд першої інстанції не врахував роз'яснень, викладених у п.17 Постанови Пленуму Верховонго Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», залишив поза оцінкою надані відповідачем докази щодо характеру його доходів.

Так, районний суд посилається на надані відповідачем докази, які були подані після початку розгляду справи по суті, а саме: довідку ФОП ОСОБА_8, відповідно до якої ОСОБА_3 з 01.09.2016 року дійсно працює та отримує заробітну плату в розмірі 1450 грн., однак вказана довідка не містить реквізитів за якими можливо ідентифікувати документ, зокрема реєстраційний номер, трудовий договір, копія трудової книжки з відповідним записом, підтвердження працевлаштування від державних органів чи повідомлення фіскальної служби щодо нарахування заробітної плати відповідачу.

В той же час суд не надав належної правової оцінки доводам позивача щодо мйнового стану відповідача, який в 2015 році придбав транспортний засіб, а також поясненням відповідача в судовому засіданні 01.09.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_3 офіційно не працює оскільки займається торгівлею, що дає більший прибуток.

Згідно з положеннями ст.ст. 180-182, 184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають від шлюбу трьох малолітніх дітей, які проживають з матір'ю. Відповідач участі в утриманні дітей не бере. Таким чином, позивачем було правомірно заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, і вимога про сплату аліментів в твердій грошовій сумі відповідачем не оспорюється. Інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати, немає, тобто спроможний одержувати доходи та сплачувати аліменти на утримання дітей.

Крім того, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, має на утриманні трьох малолітніх дітей, в звязку з чим не має можливості отримувати будь-які доходи.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України), тобто при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідач фізично здорова працездатна людина, який повинен забезпечити дітям достатній рівень життя для їх нормального розвитку, включаючи харчування, необхідний набір непродовольчих товарів та послуг, який визначається величиною прожиткового мінімуму, так і їхній матері на період догляду за дитиною.

Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності нерегулярного, мінливого доходу платника.

При визначенні розміру аліментів суд, разом з тим, відповідно до ст. 182 СК України вірно ураховував і зробив висновок про те, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти як на утримання дітей так і дружини.

Проте визначаючи такий розмір аліментів, суд зобов'язаний був врахувавши всі обставини, зокрема матеріальне положення платника аліментів.

В той же час, судова колегія враховує, що на час звернення ОСОБА_2 з позовом згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 травня становив 1228 гривень.

Виходячи з того, що обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити через невідповідність висновків суду обставинам справи, та стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі по 614 грн. на кожну дитину, а також на утримання дружини в розмірі 565 грн.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: с. Лука-Мелешківська, 2-й провулок Жовтневий, буд. 1-а, Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_2 ( ідентифікаційний номер - 333603306) аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 , на кожного по 614 ( шістсот чотирнадцять ) гривень, щомісячно, починаючи з 10 травня 2016 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованого за адресою: с. Лука-Мелешківська, 2-й провулок Жовтневий, буд.1-а, Вінницького району Вінницької області на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - 333603306) аліменти у твердій грошовій сумі на її утримання в розмірі 565 (пятсот шістдесят пять) гривень, щомісячно, починаючи з 10 травня 2016 року до досягнення дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, трьохрічного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_9

Судді: (підпис) ОСОБА_10

(підпис) ОСОБА_11

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.