Ленінський районний суд м.Харкова
17 травня 2016р. Справа №642/9478/15 Провадження №2/642/2669/16
Суд у складі: Головуючого судді Євтіфієв В.М.;
Секретаря Пшеничної Т.М.;
За участю позивача ОСОБА_1, відсутності відповідача ОСОБА_2, повідомленого про день та час розгляду справи;
розглянув у відкритому судовому засіданні, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди,
В мотивуванні позовних вимог позивач вказав, 09.02.2015 приблизно о 17:00 год., у комунальній квартирі №14, за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 10 між позивачем та відповідачем виник словесний конфлікт. В ході конфлікту, відповідач спричинив позивачу тілесні ушкодження.
По даному факту була порушена кримінальна справа № 642/4407/15к. У судовому засіданні Ленінського районного суду м. Харкова 13.08.2015 р. ОСОБА_3 вину у обвинуваченні визнав повністю, що він спричинив позивачу тілесні ушкодження.
Внаслідок нанесених тілесних ушкоджень було виявлено закритий перелом обох кісток правого передпліччя і закритий перелом лівої лучевої кістки з відривом шиловидного відростка ліктевої кістки, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №696-ая/15 від 04.03.2015 p., який знаходиться в матеріалах кримінальної справи № 642/4407/15к, а також випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4037 від 16.02.2015 р. виданого ХМКЛШНМД ім. проф. ОСОБА_4.
Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоровя. Під час лікування позивачем було витрачено: на придбання ліків та лікарських засобів - 3000 грн.
Згідно із ч.2 ст.1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218 гривень. Таким чином внаслідок втрати позивачем працездатності на строк 3 місяців, позивачу було спричинено матеріальних збитків на суму 3654 грн.
Окрім матеріальної шкоди позивачу було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідача, оскільки я зазнав сильного фізичного болю, позивачу було завдано тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров'я.
Відповідач своїх заперечень суду не надав.
Позивач в судовому засідання на позові наполягав. В поясненнях вказав обставини викладені в частині мотивування позовних вимог.
Вислухавши пояснення сторони, дослідивши та оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, судом встановлені наступні факти та обставини:
Статтею 1177 ЦК України визначено: визначено:. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Статтями 10 ч.3, 11 ЦПК України визначено: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає позовні вимоги на підставі наданих доказів в межах заявлених вимог.
Проте, статтями 57, 60 ч.1, 3, 4 ЦПК України визначено: Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 09.02.2015 приблизно о 17:00 год., у квартирі №14, за адресою: м. Харків, вул. Ярославська, 10 на підставі конфлікту відповідачем були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток правого передпліччя і закритий перелом лівої лучевої кістки з відривом шиловидного відростка ліктевої кістки, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи №696-ая/15 від 04.03.2015 p., який знаходиться в матеріалах кримінальної справи № 642/4407/15к, а також випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4037 від 16.02.2015 р. виданого ХМКЛШНМД ім. проф. ОСОБА_4.
Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 13 серпня 2015р. винним у заподіяні тілесних ушкоджень позивачу визнано відповідача.

Позивач в супереч вимог ст..10, 57, 60 ЦПК України стверджує та не якими доказами не підтверджує, що під час лікування позивачем було витрачено: на придбання ліків та лікарських засобів - 3000 грн.

В обґрунтування правової позиції позивач посилається на вимоги ч.2 ст.1195 ЦК України якою визначено: у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Згідно абзацу 2 статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2015 року встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 1218 гривень.

Положення ст..1195 ЦК України передбачає право особи на відшкодування шкоди під час перебування у трудових або інших договірних правовідносинах в межах яких підлягає відшкодуванню заподіяна шкода. Крім того, позивача, на час заподіяної шкоди в межах вимог ст..10, 60 ЦПК України, суду не довів наявність вказаних обставини, визначених ст..1195 ЦК України.

Таким чином, на думку суду вимоги щодо відшкодування шкоди позивачу внаслідок втрати працездатності на строк 3 місяців, на суму 3654 грн. є не обґрунтованими.

Крім того, позивач вимагає з підстав необхідності проведення йому операції, внаслідок неправильного зростання перелому правової ліктевої кістки, що підтверджується консультативним висновком № 801684 від 06.10.2015 р. виданого ДУ "Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І Сітенко", а тому заявляє вимоги на подальше лікування у розмірі 30000 грн.

Вимогами ст..3 ЦПК України визначено: Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з положень вказаної статті, судом не розглядаються вимоги сторони щодо обставини яки будуть існувати в майбутньому, а тому виходячи з наведеного вимоги, щодо стягнення 30000грн. та інших сум в межах відшкодування матеріальної шкоди безпідставні.

Окрім матеріальної шкоди позивачу було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідача, оскільки позивач зазнав фізичного болю, позивачу було завдано тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки був змушений докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров'я.

Вирішуючи вимоги стосовно стягнення моральної шкоди з урахуванням розяснень Постанови N 4, від 31.03.95, Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якої зазначено: право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми… Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач.

Суд не може погодитись с позивачем, про стягнення моральної шкоди у розмірі 12000 грн. Т.я. в матеріалах справи відсутній висновок експерта розмір моральної шкоди.

З урахуванням положень вказаного пленуму, що в дійсності позивачу була заподіяна шкода його безпосередньо здоровю, у вигляді тілесних ушкоджень, яки відносяться до середньої важкості, що визначено вироком суду, тому суд вважає, що позивачу були заподіяні моральні страждання у вигляді моральної шкоди в розмірі 3000грн.. яка на думку суду є достатньою сатисфакцією відшкодування вказаної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачають, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми.

Статтею 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Керуючись ст. 7, 10, 11, 57, 88, 130, 174, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1178, ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди задовольнить частково.

Стягнути, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду 3000грн., на користь держави судовий збір 107.86грн., а всього стягнути 3107(три тисячі сто сім)грн.. 86коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути переглянуто судом який його ухвалив, за заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, яка повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 10ти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення або отримання копії рішення особами, які беруть участь у справі але не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: В.М.Євтіфієв