У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду

м. Харкова від 05 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Харківської області, треті особи: слідчий прокуратури Харківської області Бондаренко Олександр Сергійович та слідчий прокуратури Харківської області Басула Людмила Олександрівна, про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до прокуратури Харківської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями та бездіяльністю слідчих прокуратури Харківської області, зокрема прокурора відділу з питань розгляду листів та прийому громадян ОСОБА_5

Зазначав, що з 15 липня 2015 року слідчим прокуратури Харківської області Бондаренком О.С. проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000516 за ч. 1 ст. 384 КК України у відношенні співробітника прокуратури ОСОБА_5, який надав завідомо неправдиві показання у суді, однак, не провівши всіх необхідних слідчих дій закрив кримінальне провадження постановою від 10 серпня 2015року, до якої вніс завідомо неправдиві відомості.

Ця постанова була скасована ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2015 року, проте слідчий Бондаренко О.С.

28 вересня 2015 року знову прийняв рішення про закриття кримінального провадження, яке було скасоване 22 жовтня 2015 року Червонозаводським районним судом м. Харкова з підстав неповноти дослідження слідчим доказів у кримінальному провадженні та нездійснення перевірки доводів позивача, викладених у заяві, не розгляду клопотань, поданих позивачем.

11 листопада 2015 року суд задовольнив заяву позивача про відвід слідчого Бондаренка О.С. В свою чергу слідчий Басула Л.О. лише імітувала розслідування та 15 грудня 2015 року закрила кримінальне провадження, внісши до відповідної постанови завідомо неправдиві відомості. Вказана постанова була скасована судом 11 січня 2016 року з підстав її передчасності. 21 січня 2016 року слідчий Басула Л.О. знову закрила кримінальне провадження, але й це її рішення було скасовано ухвалою суду від 23 лютого 2016 року. При цьому слідчим Басулою Л.О. було залишено поза увагою сім клопотань позивача про проведення слідчих дій.

В свою чергу позивач на протязі цих семи місяців, який є інвалідом другої групи, був змушений виїжджати до суду для викриття посадових осіб у прийнятті незаконних рішень та неправомірній бездіяльності, був позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права, а також доступу до правосуддя. У зв'язку з цим було порушено його психологічне благополуччя, що унеможливило продовження ним активного особистого та громадського життя та потребувало від нього додаткових зусиль для його організації.

Посилаючись на вказані обставини та положення ст. ст. 1167, 1172,

ч. 6 ст. 1176 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь моральну шкоду, яка спричинена йому незаконними діями та неправомірною бездіяльністю посадових осіб у розмірі 335 720 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від

05 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року, у задоволенні позову

ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження спричинення йому рішеннями та бездіяльністю слідчих моральної шкоди, яка згідно з ч. 2 ст.

23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи та бездіяльність слідчого є предметом оскарження у порядку ст. 303 КПК України.

Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

Відповідно до вимог ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Положення ст. 1176 ЦК України, на яку посилався у позові позивач, як на підставу відшкодування моральної шкоди стосується незаконного засудження , незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, правильно встановили характер правовідносин, які виникли між сторонами, надали їм належну правову оцінку, обгрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду

м. Харкова від 05 квітня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Харківської області, треті особи: слідчий прокуратури Харківської області Бондаренко Олександр Сергійович та слідчий прокуратури Харківської області Басула Людмила Олександрівна, про відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович