Провадження № 2/522/9055/16
«12» грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Бойчука А.Ю.
при секретарі Скибінській Є. С.
ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Адікт» про стягнення солідарно з відповідачів на його користь грошових коштів у розмірі 327 400, 00 грн., посилаючись на наступне. 21.10.2016 року між позивачем та ОСОБА_2. Ю.А. укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Адікт» та договір № 1 про внесення змін до вказаного договору, згідно з умовами яких позивач передає у власність відповідача частку в розмірі 522 600, 00 грн., що відповідно 100 відсоткам статутного капіталу ТОВ «Адікт». Пунктом 1.3. договору визначена ціна продажу частки - 850 000, 00 грн. Відповідно до п. 2.2 договору ОСОБА_2 зобовязується сплатити частину договірної ціни в розмірі 327 400, 00 грн. не пізніше 15.11.2016 року, але відповідачка свої зобовязання не виконала, що і стало підставою для звернення позивача із даним позовом до суду.
Позивач за первісним позовом подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, якою просив позовом задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Позивач за зустрічним позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив позов задовольнити з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач за зустрічним позовом приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, сповіщена належним чином, до судового засідання не зявилася, надала до суду письмові пояснення, якими зазначила, що всі перелічені в позові нотаріальні дії щодо посвідчення договору іпотеки, накладення заборони на нерухоме майно нежитлові приміщення по вул. Космонавта Комарова, 14 в м. Одесі, вилучення правовстановлюючих документів під час посвідчення договорів та не можливість зареєструвати право власності на 49/1000 та 51/1000 частину майна у звязку із наявністю арештів на вказане майно, вчинені нею відповідно до вимог Законів України «Про нотаріат», «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Цивільного Кодексу України.
Інші відповідачі до судового засідання не зявилися, повідомлялись належним чином, в порядку, передбаченому статтею 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх відповідачів, зі згоди позивачів за первісним та зустрічним позовом, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, в порядку статті 224 ЦПК України.
Частиною 2 ст. 197 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомлених відповідачів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши фактичні обставини по справі, вважає що у задоволенні первісного позову слід відмовити, з огляду на таке:
21.10.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Адікт» та договір № 1 про внесення змін до цього договору, за умовами якого ОСОБА_1 передає у власність, а ОСОБА_2 приймає у власність частку у розмірі 522 600, 00 грн., що відповідає 100 (ста) відсоткам статутного капіталу ТОВ «Адікт» та зобовязується сплатити за неї визначену грошову суму, ціна продажу частки визначена сторонами у розмірі 850 000, 00 грн. (п. 1.3 договору).
Пунктом 2.2. договору встановлено, що ОСОБА_2 зобовязується сплатити частину договірної ціни в розмірі 327 400, 00 грн. не пізніше 15.11.2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статі 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням у правовідношенні, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обовязку.
24.10.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Адікт» укладено договір поруки, за умовами якого, ТОВ «Адікт» поручився перед позивачем за виконання обовязків ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 21.10.2016 року з усіма змінами та доповненнями.
Згідно вимог статті 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно приписів статті 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Судом встановлено, що 30.11.2016 року між сторонами за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі було проведено звіряння взаєморозрахунків за названим договором, відповідно до якого за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 21.10.2016 року з урахуванням всіх змін та доповнень до нього, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, сума грошових коштів, одержаних позивачем (продавцем) становить 850 000, 00 грн., сума заборгованості 0, 00 грн., розбіжності відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Тобто, зобовязання відповідача ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 21.10.2016 припинено його виконанням в повному обсязі, та порука за вказаним договором припинена у звязку із виконанням боржником основного зобовязання, тому в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідачів солідарно на його користь грошових коштів слід відмовити.
Стосовно вимог позивача за зустрічним позовом, суд дійшов до наступного: ТОВ «Адікт» було власником 951/1000 частини нежитлових приміщень по вул. Космонавта Комарова, 14 в м. Одесі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської Ради 12 травня 2005 року, зареєстрованого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 01.06.2005 року, номер запису 3058, в книзі: 44неж - 61.
Пунктом 1.2 зазначеної Інструкції встановлено, що поділ і виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна (додаток 1 до Інструкції) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна (додаток 2 до Інструкції). В практиці правозастосування при посвідченні нотаріусом відповідних договорів про поділ спільного майна або виділ частки з нерухомості, що перебуває у спільній власності, співвласники подають йому відповідні висновки для забезпечення можливості проведення нотаріальної дії. У звязку з цим, договір посвідчується лише за наявності висновку про технічну можливість поділу або виділу, адже нотаріус, не маючи відповідних знань і компетенції, не може самостійно встановлювати можливість поділу або виділу обєктів нерухомого майна, а тому засвідчує лише спрямованість волі осіб на настання певних наслідків, підтверджуючи можливість їх настання висновками, що надаються компетентними субєктами. Крім того, подання такого висновку, з процедурної точки зору нотаріального процесу, є певною мірою доказуванням сторін наявності певних обставин, з якими повязується можливість застосування відповідної норми.Технічна сторона є визначальною і саме від неї залежить вчинення правочину щодо поділу.
Земельні ділянки є простими речами в розумінні статті 188 ЦК України, а тому вони поділяються в порядку юридичного визначення нових меж.
Нежилі будівлі у будинку № 14 по вулиці Космонавта Комарова розміром загальної площі 10 763 кв. м. знаходяться на земельній ділянці площею 8 717 кв. м., яка знаходиться в користуванні (оренді) ТОВ «АДІКТ» на підставі договору оренди від 22.08.2007 року.
Пунктом 2.6. Інструкції встановлено, що при підготовці документів про поділ нерухомого майна готується Висновок щодо технічної можливості поділу обєкта нерухомого майна, які містить зокрема пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими обєктами з урахуванням обмежень на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства.
Пунктом 2.2. Інструкції встановлено, що поділ на самостійні обєкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному обєкту поштової адреси.
Висновок щодо технічної можливості поділу спірного обєкту не містить пропозиції щодо можливих розмірів земельних ділянок, що закріплюються за новими обєктами з урахуванням обмежень на використання земельних ділянок відповідно до затвердженої містобудівної документації та земельного законодавства. До висновку не додано варіантів поділу.
Згідно ст. ст. 202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, яке встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Відповідно до п. 8 постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Відповідно до ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.
Тобто, приймати рішення про відчуження майна/майнового права (визначати його правову долю) має право лише його власник, оскільки за договором купівлі-продажу продавець зобовязаний передати покупцеві не лише само майно, а й право власності на нього. Тільки за такої умови у покупця може виникнути відповідне право. Тому продавцями в договорі виступають власники майна.
Відповідно до вимог ст.19 Закону України, договір про поділ обєкту нерухомого майна від 09.02.2010 року було зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості, РПВН 29658810, номер запису 3058 в книзі 93неж-135; договір купівлі-продажу обєкту нежилих будівель від 16.08.2010 року було зареєстровано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості, РПВН 29731072, номер запису 3058 в книзі 99неж-28.
Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухому майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченомупідпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.
Оскільки Договір про поділ обєкту нерухомого майна від 09.02.2010 року та договір купівлі-продажу нежилих будівель від 16.08.2010 року є недійсними, майно за зазначеними договорами набуте незаконне, записи про реєстрацію права власності за ТОВ «Адікт» та за ТОВ «ФОРТУНА ІНВЕСТ», підлягають скасуванню.
26.02.2010 року між ПАТ «АКБ «КИЇВ» та ТОВ «Адікт», було укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер 198.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на момент посвідчення договору іпотеки), предметом іпотеки може бути нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договір іпотеки від 26.02.2010 року, укладений міжПАТ «АКБ «КИЇВ» та ТОВ «Адікт», є недійсним.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку»,відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення про припинення іпотечного договору, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
Відповідно до п.5.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки) , за рішенням суду.
Зазначені правовстановлюючі документи були вилучені у власників приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 у момент посвідчення договору про поділ обєкту нерухомого майна від 09.02.2010 року та зберігаються в нотаріальній справі.
Враховуючи наявність вказаних арештів на спірний обєкт нерухомого майна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 не має можливості видати свідоцтва про право власності та провести реєстрацію права власності за ТОВ «Адікт» на 95/1000 частини та на 49/1000 частини обєкту, нежилих будівель по вул. Космонавта Комарова, 14 в м. Одесі.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі.
Відповідно до приписів статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, дійшов висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов задовольнити.
Керуючись ст. ст.10,60,212,213,214,215,224-226 ЦПК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_8, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «АДІКТ» про стягнення грошових коштів відмовити.
Зобовязати приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 видати ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Адікт» свідоцтво про право власності від 12.05.2005 року на 951/1000 частин обєкту спільної часткової власності, а саме нежилих будівель у будинку 14, що знаходяться на вулиці Комарова Космонавта у місті Одесі, загальною площею 10 763 кв. м., що знаходиться на земельній ділянці площею 8 717 кв. м., РПВН 10946371, яке знаходиться в архівній нотаріальній справі.
Поновити право спільної часткової власності за ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Адікт» на 951/1000 частин (відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської Ради 12 травня 2005 року) обєкту спільної часткової власності, а саме нежилих будівель у будинку 14 , що на вулиці Комарова Космонавта у місті Одесі, загальною площею 10 763 кв.м., що знаходяться на земельній ділянці площею 8 717 кв.м., та в цілому складаються з: літ. «А» - адміністративно-виробнича будівля №2; літ. «Б» - виробнича будівля №1; літ. «В», «В1» - склад-допоміжна будівля №1; літ. «Г» - виробнича будівля №3; літ. «Д» - склад №2; : літ. «Е», «Ж» - склади №3, 4; літ. «И» - виробнича будівля №4, №5; літ. «К» - підсобна будівля №1; літ. «М», «М1» - допоміжна будівля №1; літ. «Л» - підсобна будівля №2; літ. «З» - навіс; літ. «І» - вимощення, 1-6 огорожа, за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Комарова Космонавта, будинок №14, шляхом проведення державної реєстрації права спільної часткової власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Договір іпотеки від 26 лютого 2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер 198, укладений між Публічним акціонерним товариством «АКЦІОНЕРНИЙ ОСОБА_9 «КИЇВ» та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «АДИКТ» на забезпечення виконання ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «ИНТЕР ЛТД» зобовязань за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії №004/10 від 26.02.2010 року визнати недійсним.
Зобовязати приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, або іншого державного реєстратора внести відомості про припинення іпотеки за Договором іпотеки від 26 лютого 2010 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий номер 198 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, шляхом:
- скасування заборони відчуження спірних нежитлових будівель до припинення іпотеки, реєстровий номер 199, накладеної у звязку із посвідченням приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, іпотечного договору від 26 лютого 2010 року, реєстровий номер 198 та скасування запису про заборону на нерухоме майно - нежилі будівлі, адреса: Одеська область, м. Одеса, вулиця Космонавта Комарова, будинок 14, номер РПВН: 29658810, які належать ТОВ «АДИКТ», Код: 32432025, Одеська область, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, будинок 14, внесеного до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна Приватним нотаріусом ОСОБА_4 26.02.2010 року, номер запису про обтяження 16529210, підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31519449 від 22.09.2016 року.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Приморського районного суду м. Одеси протягом 10-ти днів, після отримання копії рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя Бойчук А.Ю.