АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 655/155/16-ц Головуючий в 1 інстанції:
Номер провадження 22-ц/791/1394/16 Посунько Г.А.
Доповідач : Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 року травня місяця 26 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Бездрабко В.О.

Суддів : Кузнєцової О.А.

Приходько Л.А.

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов'язаних з виконанням доручення,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про відшкодування витрат, пов'язаних з виконанням договору доручення та просив стягнути з ОСОБА_5 на його користь 54706грн.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 16 березня 2015 року на його ім'я ОСОБА_3 видана нотаріально посвідчена довіреність, відповідно до умов якої взяв на себе зобов'язання по погашенню заборгованості відповідача за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №00 від 17 вересня 2008року, укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк».

Зобов'язання за довіреністю виконував належним чином, про що свідчать квитанції про сплату кредитної заборгованості у загальному розмірі 54 706 грн.

Проте 04 лютого 2016 року стало відомо, що відповідач скасувала довіреність від 16 березня 2015 року.

Повернути сплачені ним кошти в рахунок відшкодування понесених ним витрат на виконання договору доручення відповідач відмовилась.

Рішенням Горностаївського районного суду Херсонської області від 12 квітня 2016 року позов задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати, пов'язані з виконанням повіреним доручення у розмірі 54 706 грн., вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити, стягнути судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги з ОСОБА_4

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 237 частиною 3 ЦК України передбачено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 239 цього ж Кодексу правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 вересня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 24 463,00 доларів США на строк до 17 вересня 2015 року. За користування коштами встановлена процентна ставка у розмірі 13,50 % річних.

Згідно п. 1.2.8 договору позичальник зобов'язалась здійснювати погашення заборгованості ануїтетними платежами розміром 455,00 доларів США, 17 числа кожного місяця протягом строку кредитування.

Додатковою угодою №1 від 25 лютого 2009року сторонами змінений термін повернення кредиту та розмір щомісячних ануїтентних платежів.

16 березня 2015 року ОСОБА_3 нотаріально посвідченою довіреністю уповноважила ОСОБА_4 діяти в її інтересах та бути її представником при здійснені всіх необхідних юридично значимих дій в ПАТ «УкрСиббанк» по всім питанням, що стосується отриманого нею в цьому банку кредиту за договором про надання споживчого кредиту у усіма додатковими угодами до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №00 від 17 вересня 2008 року з приводу погашення відсотків, кредиту, комісії, пені чи інших платежів згідно кредитного договору (угоди), укладеного між нею та банком, укладати та підписувати угоди про внесення змін чи доповнень до кредитного договору, а в разі необхідності укласти і підписати договір про розірвання цього кредитного договору (угоди), у зв'язку із цими повноваженнями надала йому право вносити від її імені на рахунок банку грошові кошти без обмеження при цьому їх розміру для погашення відсотків та частини кредиту згідно кредитного договору (угоди).

Згідно із ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов?язана вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Відповідно до ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належать вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими.

Частина перша ст. 1004 ЦК України передбачає, що повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення.

На виконання доручення позивач 24.03, 21.04, 21.05, 19.06, 31.07, 02.09 та 02.10.2015року у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором сплатив кошти у загальному розмірі 54736грн., що підтверджується дослідженими судом оригіналами квитанцій, згідно яких саме ОСОБА_4 від імені позичальника вносилися кошти.

Доводи апеляційної скарги про те, що з березня по жовтень 2015року ОСОБА_3 самостійно здійснювала погашення заборгованості за договором не можуть бути прийняті до уваги як такі, що не підтверджені належними та допустимими доказами, та спростовуються виписками по картковому рахунку щодо надходження коштів саме у день вчинення касових операцій лише позивачем.

Зібрані у справі докази свідчать, що описка, допущена у довіреністю від 16 березня 2015року щодо написання номеру кредитного договору №0 замість правильного №0, не вплинула на виконання ОСОБА_4 договору доручення по погашенню заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 17 вересня 2008року.

Згідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей встановлено, що 04 лютого 2016 року ОСОБА_3 припинила дію довіреності від 16 березня 2015 року, виданої на ім'я ОСОБА_4

Обов'язки довірителя визначені ст. 1007 ЦК України, зокрема, довіритель зобов'язаний: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; 2) відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення.

Однією з підстав припинення договору доручення є відмова сторони від договору, яка може бути здійснена у будь-який час (ст. 1008 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1009 ЦК України, якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата також виплатити плату пропорційно виконаній ним роботі.

Під час розгляду справи відповідач на її представники не заперечували, що кошти позивачу для виконання договору доручення не надавалися.

Відповідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував норми матеріального права, що їх регулюють, дійшов вірного висновку про те, що спір про відшкодування витрат базується виключно на правовідносинах, що випливають з договору між повіреним (позивачем) і довірителем (відповідачем), надав оцінку суті та істотним умовам цього договору, врахувавши, які саме зобов'язання несе довіритель за договором доручення, урахувавши при цьому, що відповідачем жодних доказів у підтвердження того, що позивачу надавалися грошові кошти на виконання договору або відшкодовано витрати, пов'язані з його виконанням не надано.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого рішення, а тому підлягають відхиленню

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : О.А. Кузнєцова

Л.А. Приходько