Справа № 463/5085/15 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/1881/16 Доповідач в 2-й інстанції: Гриновець Б.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Гриновця Б.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Ванівського О.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника Личаківського ВДВС ЛМУЮ - Дробного А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_5 на дії державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, -

в с т а н о в и л а:

31.03.2014 року Личаківським районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі за позовом Личаківської РА ЛМР до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про демонтаж прибудови до квартири АДРЕСА_1. Цим рішенням вказаний позов задоволено: зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_5 демонтувати самочинну здійснену прибудову до квартири АДРЕСА_1, а ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_6, ОСОБА_5 в демонтажі самочинно здійсненої прибудови до цієї квартири.

Зазначене рішення залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.09.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.12.2014 року.

На виконання згаданого рішення Личаківського районного суду м. Львова від 31.03.2014 року 22.01.2015 року було видано відповідні виконавчі листи та відкрито за такими виконавчі провадження щодо зобов'язання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 демонтувати самочинно здійснену прибудову до квартири АДРЕСА_1 та зобов'язання ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в демонтажі цієї прибудови.

20.08.2015 року, приміщення, що було об'єктом позову Личаківської РА ЛМР, було відчужено ОСОБА_7 ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 20.08.2015 року.

23.09.2015 року в межах виконавчого провадження державним виконавцем було направлено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та Личаківській РА ЛМР попередження про призначення виконання виконавчих документів на 10.00 год. 06.10.2015 року.

02.10.2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_5 звернулися в Личаківський районний суд м. Львова із скаргою на дії старшого державного виконавця Личаківського ВДВС ЛМУЮ Дробного А.М. щодо визнання дій останнього неправомірними. Обґрунтовуючи подану скаргу, покликалися на те, що попередження про призначення виконання виконавчих документів винесено передчасно і таке не відповідає вимогам закону, адже реконструкція квартири проводилась відповідно до вимог законодавства, на прибудову видано технічний паспорт, згідно якого прибудова, яку підлягає знесенню входить до загальної площі приміщень. Крім того, зазначають, що виконання рішення суду державним виконавцем є передчасним та призведе до порушення прав нового власника - ОСОБА_2.

Оскарженою ухвалою в задоволенні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2.

У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що судом першої інстанції при постановленні зазначеної ухвали порушено норми процесуального права. Вказує, що висновок суду про те, що державний виконавець законно виніс попередження про призначення виконавчих дій є безпідставним та необґрунтованим, на думку апелянта, оскільки ОСОБА_2, як власник зазначених приміщень, не є стороною виконавчого провадження, зокрема не є боржником у жодному із виконавчих проваджень щодо виконання виконавчих листів, виданих 22.01.2015 року Личаківським районним судом м. Львова щодо демонтажу самочинно здійсненої прибудови до квартири АДРЕСА_1 та зобов'язання не чинити перешкод при здійсненні такого демонтажу. Крім того, зазначає, що державний виконавець не звертався із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні на ОСОБА_2, а відтак на підставі вказаного вважає, що судом першої інстанції не дотримано обов'язкових вимог процесуального закону, а відтак просить оскаржувану ухвалу скасувати.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих в абз.2 п.17 постанови пленуму цього суду №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються. До участі у справі як заінтересованої особи залучається інша сторона виконавчого провадження, оскільки судовим рішенням може бути вирішено питання про її права чи інтереси.

При цьому, згідно абз.1 п.13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно п.п.3-5 ч.7 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити: реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та норму закону, яку порушено; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10 та абз.1 ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із змісту скарги та матеріалів справи ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_2, всупереч вимогам п.п.4, 5 ч.7 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» не було вказано норми закону, які порушені державним виконавцем при винесенні попередження про призначення виконання виконавчих документів.

Обставини ж, якими скаржники обґрунтовують свої вимоги були предметом дослідження під час розгляду справи за позовом Личаківської РА ЛМР до ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про демонтаж прибудови до квартири АДРЕСА_1 судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Відтак, зазначаючи ці обставини, як обґрунтування вимог поданої скарги на дії державного виконавця, скаржники фактично вдаються до переоцінки тих доказів, які вже досліджувалися та яким вже надана оцінка судом.

Крім того, апелянтом не наведено жодних обставин та не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин, якими б підтверджувалося порушення прав ОСОБА_2 винесеним попередженням та не зазначено дій державного виконавця, які б порушували будь-яку норму чинного законодавства.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

На підставі вказаного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про необґрунтованість поданої скарги і постановив у зв'язку з цим законну та обґрунтовану ухвалу. При цьому, доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Пунктом 1 ч.1 ст.312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відтак, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржену ухвалу залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, п.4 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 07 грудня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Б.М.Гриновець

Судді: М.Я.Богонюк

О.М.Ванівський