АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/930/16-ц Головуючий у 1-ій інстанції
Провадження №22-ц/774/1579/К/16 Гаєвий О.В.
Категорія - 59 (ІІ) Суддя-доповідач Барильська А.П.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів Митрофанової Л.В., Михайлів Л.В.,

секретар - Гладиш К.І.,

за участю: представника відповідача Міністерства оборони України Вологжаніної Оксани Дмитрівни, позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Командира військової частини ПП НОМЕР_1 окремої механізованої бригади Збройних Сил України про визнання контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України в особі Командира військової частини ПП НОМЕР_1 окремої механізованої бригади Збройних Сил України про визнання контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України припиненим.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09 лютого 2015 року між ним та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України. Згідно погоджених сторонами умов вищевказаного контракту він є строковим та був укладений до оголошення демобілізації. 25 березня 2016 року прийнято Указ Президента України №115/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року №607 та під час першої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року №15». Позивач повідомляв відповідача про небажання продовжувати дію контракту в подальшому, але йому було відмовлено у звільненні в запас.

За таких обставин, ОСОБА_1 просив суд, визнати припиненою дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України від 09.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_2 .

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Міністерство оборони України.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року, описки в якому виправлено ухвалою суду від 18 липня 2016, у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом не з`ясовано справжню природу правовідносин між позивачем та відповідачем, оскільки укладаючи контракт від 09.02.2015 року, ОСОБА_1 реалізував свої права на працю, а не обов`язок захищати Вітчизну. На думку позивача, суд першої інстанції неправомірно не застосував положення законодавства про працю до правовідносин сторін.

Позивач вказує, що контракт від 09.02.2015 року є строковим та діє до оголошення демобілізації, тобто його дія припинилась з моменту набрання чинності Указом Президента України №115/2016 від 25 березня 2016 року.

Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що як на момент звернення позивача до суду з позовом, так і на момент ухвалення судом рішення, особливий період в Україні відсутній, оскільки він настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що Указ Президента №115/2016 є фактично оголошенням демобілізації, яка за умовами контракту від 09.02.2015 року є підставою для його припинення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Звертаючись з даним позовом до Міністерства оборони України, Командира військової частини ПП НОМЕР_1 окремої механізованої бригади Збройних Сил України, позивач ОСОБА_1 просив визнати припиненою дію контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України від 09.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника Губського Д.А.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.
Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК).
Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Згідно із п.1 ч.1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір, переданий на вирішення адміністративного суду, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, відноситься до справ адміністративної юрисдикції.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
В свою чергу суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.
У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне право (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Як убачається із матеріалів справи, між сторонами виник спір з приводу проходження позивачем військової служби у Збройних Силах України, який є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції щодо укладення контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Отже, у справі виник спір за зверненням фізичної особи до суб`єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом функцій та у випадку, який установлено законом, розгляд якого проводиться за правилами адміністративного судочинства, тому зазначена справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував зазначені вимоги закону та розглянув справу, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Оскільки відповідачі у справі є суб`єктами владних повноважень, доводи апеляційної скарги щодо відсутності публічно-правового спору є безпідставними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Частиною 1 ст. 310 ЦПК України встановлено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду скасувати із закриттям провадження по справі та роз`яснити позивачу його право звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.
Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 310, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Командира військової частини ПП НОМЕР_1 окремої механізованої бригади Збройних Сил України про визнання контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України припиненим - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право подати позов в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : А.П. Барильська

Судді: Л.В. Митрофанова

Л.В. Михайлів