Справа № 308/3264/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Готри Т.Ю., Леска В.В.

за участю секретаря Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору управління державного земельного агентства в Ужгородському районі, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання експертної грошової оцінки земельної ділянки необєктивною та неякісною, визнання недійсним (фіктивним) договору купівлі-продажу земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою про визнання експертної грошової оцінки земельної ділянки необєктивною та неякісною.

У процесі розгляду справи позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої додатково просив: встановити факт наявності на території земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, успадкованого ОСОБА_4 зареєстрованого будинку площею 40 кв.м. та незавершеного будівництва загальною площею близько 300 кв.м. до моменту укладення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки; визнати недійним (фіктивним), укладений 18.12.2010 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18 грудня 2010 року між його колишньою дружиною ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, який посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6

У пункті 2.2 Договору зазначено, що згідно висновку експертів про ринкову вартість земельної ділянки, що міститься у Звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, який видано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (ліцензія Державного агентства земельних ресурсів України серії АВ №332245 від 06.09.2007 року) ринкова вартість відчуженої земельної ділянки на дату оцінки становить 19481,40 грн.

Зазначена оцінка, на думку позивача, проведена з порушенням встановлених норм і правил, оскільки повинна була бути визначена з врахуванням як офіційно зареєстрованого житлового приміщення у вигляді вищезазначеного будинку та і з врахуванням нежитлового приміщення у вигляді швейного цеху, готовністю 100%, але незданого в експлуатацію, інженерно-технічних комунікацій, які існували на час проведення оцінки.

При проведенні оцінки ФОП ОСОБА_3 порушено вимоги Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оцінку діяльності в Україні», Закону України «Про оцінку земель», ОСОБА_1 експертної грошової оцінки земельних ділянок, затв. Постановою КМ України від 11.10.2002 року №1531 та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Так, при проведенні експертної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до розділу 9 ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_3 був зобовязаний провести обстеження земельної ділянки і на підставі цього, визначити методичний підхід з врахуванням земельних поліпшень. Цього зроблено не було, у звязку з чим оцінка визначено невірно, що потягло за собою не зазначення в договору купівлі-продажу ні про будинок, де проживає продавець земельної ділянки, ні про нежитлове приміщення під літ. «Д», що значно знижує ціну земельної ділянки та спричинило недоплату коштів до бюджету у вигляді державного мита.

За правилами ст..20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Розробники звітів про проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок зобовязані безоплатно передати копії матеріалів у Державний фонд документації із землеустрою. Зазначені норми відповідачем дотримані не були, звіт про проведення експертної оцінки земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, до фонду не передавав.

Експертний оцінювач всупереч п.59 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затв. Постановою КМ України №1440 від 10.09.2003 року, надав неправдиві відомості щодо терміну зберігання матеріалів по проведенню оцінки земельної ділянки, зокрема те, що термін висновку становить 1 рік, а в електронному вигляді інформація не збереглася.

В розумінні Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» експертна грошова оцінка земельної ділянки, якою визначено ринкову вартість земельної ділянки станом на 11.12.2010 року 19481,40 грн., є необєктивною та неякісною (недостовірною) оцінкою.

У висновку експерт визначив земельну ділянку за адресою м.Ужгород, вул..Козацька, 43/1, розміром 548 к.в.м, без врахування площі земельної ділянки під будинком, тобто продано земельну ділянку із будинком, де зараз мешкає його син та колишня дружина, що є абсурдним і суперечить чинному законодавству, зокрема Земельному кодексу України, де в статті 120 встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без її цільового призначення.

Тобто, не можна продати земельну ділянку без зареєстрованого будинку та інших споруд на цій земельній ділянці, які є нерозривно пов'язані з нею, що і відбулося із-за порушень, які допустив експерт оцінювач ФОП ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_2 зазначає, що порушення відповідачем ОСОБА_3 Законів та підзаконних актів при проведенні експертної оцінки спричинили порушення його прав та інтересів, як особи, яка претендує на одну другу, як співвласник незавершеного будівництва нежитлового приміщення, 299 кв.м., незданого в експлуатацію, обєкту спільної сумісної власності подружжя та особи, яка його будувала під час перебування у шлюбі з ОСОБА_7

На підставі такої необєктивної та неякісної грошової оцінки земельної оцінки, 18.12.2010 року між двома сестрами ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений фіктивний договір купівлі-продажу земельної ділянки.

Вчиняючи договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0548 га за адресою вул. Козацька, 43/1 в м. Ужгороді Цап Л.М. та ОСОБА_5 мали на меті інші цілі, ніж відмова продавця від права власності на земельну ділянку, яке передбачає право користування, володіння та розпорядження земельною ділянкою, а покупця навпаки - набуття цих прав.

У пункті 1.3 Договору вказано цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На вказаній земельній ділянці знаходиться успадкований продавцем будинок №43 кв.1, для обслуговування якого і надана дана земельна ділянка, згідно рішення IV сесії V скликання Ужгородської міської ради від 23.11.2006 року № 103. Власником даного будинку на даний час є продавець Данова (Цап), будинок не був проданий новому власнику земельної ділянки, і щоб обслуговувати, підходити до будинку та господарських приміщень продавець надалі користується земельною ділянкою.

Продавець ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, яка проводить господарську діяльність, зазначену у її Свідоцтві, як «Виробництво одягу із текстилю», за адресою знаходження її будинку та «формально» проданої земельної ділянки, тобто вул. Козацька, 43/1 в м. Ужгороді, що підтверджується інформацією з Ужгородського центру зайнятості, згідно якої наймодавець ОСОБА_7 всі роки після продажу земельної ділянки, для направлення найманих працівників - швей, вказувала адресу по вул. Козацька, 43/1 в м. Ужгороді. Всю оплату за електроенергію по вказаній адресі здійснює ОСОБА_4, а не ОСОБА_5 Договір про електропостачання будівлі швейного цеху за даними ДАБК станом на 2013 рік є діючим.

Сама ОСОБА_5 зареєстрована на ІНФОРМАЦІЯ_1, а фактично проживає разом зі своєю дитиною по місцю проживання свого чоловіка ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1, що в свою чергу підтверджує факт, що земельна ділянка належить фактично її сестрі ОСОБА_4, а покупець ОСОБА_5 нічого не робить, не будує і не користується земельною ділянкою. Ніяких дій щодо передачі земельної ділянки ні до укладення договору купівлі-продажу, ні після цього сестрами не вчинялось.

Укладаючи фіктивний договір, на думку ОСОБА_2, у сторін не було наміру створення правових наслідків, що зумовлювались правочином. Метою його укладення було позбавлення його права на майно, а саме нежитлової будівлі швейного цеху, готовністю 100%, яка побудована за час перебування у шлюбі з ОСОБА_7 і є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Для правильного та всебічного розгляду справ позивач вважає за необхідне встановити факт наявності на території земельної ділянки за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, успадкованого ОСОБА_4 зареєстрованого будинку площею 40 кв.м. та обєкту незавершеного будівництва загальною площею близько 300 кв.м. до моменту укладення оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Оскільки про інформацію щодо експертної грошової оцінки земельної ділянки (відсутність звіту, про неправомірні дії відповідача, які не відповідають нормам чинного законодавства), він ОСОБА_2 дізнався лише під час розгляду цивільної справи №308/7864/13-ц за його позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Ужгородського МНО ОСОБА_6, ПП ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та визнання недійсним висновку експерта про ринкову вартість земельної ділянки, рішення по якій прийнято 15.09.2014 року, позивач просить поновити йому строк для звернення до суду, оскільки такий ним пропущено з поважних причин.

На підставі наведено просив суд задовольнити даний позов.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.04.2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання необєктивною та неякісною експертної грошової оцінки землі та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки відмовлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.04.2016 року провадження за позовною вимогою ОСОБА_2 про встановлення факту наявності на території земельної ділянки зареєстрованого будинку та незавершеного будівництва до моменту укладення оспорюваного договору купівлі-продажу закрито.

Не погоджуючись з рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.04.2016 року, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що ним обрано належний спосіб захисту, а оскільки звіт експертом зроблено з численними порушеннями законодавства, то такий слід визнати необєктивним та неякісним. Вказує, що ним доведено факт фіктивності правочину, який укладено без жодного умислу з обох сторін оспорюваного договору. Також посилається на те, що суд не зазначив у рішенні жодного слова про докази, якими він обґрунтовував наявність на земельній ділянки нерухомого майна на момент укладення договору.

Ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 18.04.2016 року ніким в апеляційному порядку не оскаржена.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що в період з 12 серпня 1999 року по 21 березня 2013 року ОСОБА_2 та Цап (змінила прізвище на Данова) Л.М. перебували у зареєстрованому шлюбі.

20 березня 2007 року ОСОБА_7 на підставі рішення Ужгородської міської ради від 23 листопада 2006 р. № 103 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 052293 площею 0,0548 га, що розташована у м. Ужгороді, вул. Козацька, 43/1, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №-256. Цільове призначення використання земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

18 грудня 2010 року ОСОБА_7 на підставі укладеного з ОСОБА_5 договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №189, передала у власність ОСОБА_5 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,0548 га за адресою м.Ужгород, вул.Козацька, 43/1, кадастровий номер :59:001:0035.

У пункті 2.2 Договору зазначено, що згідно висновку експертів про ринкову вартість земельної ділянки, що міститься у Звіті про експертну грошову оцінку земельної ділянки, який видано фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (ліцензія Державного агентства земельних ресурсів України серії АВ №332245 від 06.09.2007 року) ринкова вартість відчуженої земельної ділянки на дату оцінки становить 19481,40 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про визнання необєктивною та неякісною експертної грошової оцінки землі суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Щодо позовної вимоги про визнання договору недійсним, то суд зазначив, що оскільки майно за договором було передано, то такий правочин не може бути фіктивним.

З даними висновками суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на нормах матеріального права.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те. що ним обрано належний спосіб щодо вимоги про визнання необєктивною та неякісною експертної грошової оцінки землі з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В частині 2 ст. 16 ЦК України дано перелік можливих способів захисту. Також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає, що звіт про грошову оцінку майна, складений оцінювачем при укладені договору про відчуження такого майна, є документом який лише засвідчує імовірну вартість земельної ділянки, такий не є формою правочину чи якогось правовстановлюючого/правозобовязуючого акту, сам по собі цивільні права не порушує, а може лише бути за відповідних умов доказом по справі на підтвердження певних обставин.

Зі змісту чинного законодавства фактично слідує, що оспорення (визнання недійсним, неякісним, необєктивним тощо) звіту про грошову оцінку нерухомого майна можливе лише за результатом рецензування такого звіту та оспорення результату рецензування в порядку ст.58 ЗУ «Про виконавче провадження».

Тобто, оспорення (визнання недійсним, неякісним, необєктивним тощо) звіту про грошову оцінку нерухомого майна можливе лише у разі, якщо такий звіт складено при примусовому відчуженні нерухомого майна в процесі виконання судового рішення в порядку ЗУ «Про виконавче провадження».

У випадку ж укладення договору про відчуження майна у добровільному порядку, оспорення (визнання недійсним, неякісним, необєктивним тощо) звіту про грошову оцінку нерухомого майна третьою особою (не стороною правочину) є неможливим. Протилежне суперечило б принципу свободи договору, згідно якого сторони є абсолютно вільними у визначенні умов договору, в тому числі ціни відчужуваного майна.

За таких обставин доводи апеляційної карги в цій частині позовних вимог підлягають відхиленню.

Також судом вірно відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, з підстав передбачених ст.234 ЦК України.

Так, згідно розяснень викладених в п.24 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що на підставі оспорюваного договору було зареєстровано право власності за ОСОБА_5 Тобто, майно за даним правочином перейшло до нового власника, а тому суд вірно вказав, що такий правочин не є фіктивним.

Стосовно всіх доводів апеляційної скарги щодо наявності на земельній ділянці нерухомого майна, то вказані обставини стосуються позовної вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту наявності на території земельної ділянки зареєстрованого будинку та незавершеного будівництва до моменту укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, провадження по якій закрито ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.04.2016 року, і така ухвала ніким в апеляційному порядку не оскаржується. Оскільки предметом даного апеляційного провадження є виключно рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.04.2016 року, то вищевказані доводи апеляції не мають жодного правового значення, а відтак не беруться колегією суддів до уваги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 308 ЦПК України, підлягає залишенню в силі, а апеляційна скарга відхиленню.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 25 травня 2016 року було відстрочено ОСОБА_2 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до вирішення справи апеляційним судом. Оскаржуваним рішенням вирішено по суті дві вимоги ОСОБА_2 немайнового характеру. Виходячи з приписів ЗУ «Про судовий збір» та розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2015 року (позов предявлено у 2015 році) до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 487,20 + 487,20 = 974,40 грн. Тобто за подачу апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1071,84 грн. (974,40 * 110%), який підлягає стягненню з апелянта на користь держави.

Керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 квітня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1071 (одна тисяча сімдесят одна) гривня 84 (вісімдесят чотири) копійки.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді