Провадження № 2/161/253/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 травня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її братиха ОСОБА_4 На випадок своєї смерті остання склала заповіт 05.08.1996 року, яким заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_4 їй стало відомо, що 17.12.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, у зв'язку з тим, що в неї виникли сумніви щодо даного договору, вона звернулась до Луцького МВ УМВС України у Волинській області з заявою про вчинення кримінального порушення.

Згідно висновку № 728 від 05.10.2015 року встановлено, що ОСОБА_4 даний договір не підписувала, а тому просить суд, визнати недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 17 грудня 2014 року.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, а тому згідно вимог ст. 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, 17 грудня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 760.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Судом встановлено, що спірний договір довічного утримання від 17 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за формою та змістом відповідають вимогам закону.

У висновку експерта № 728 від 05.10.2015 року вбачається, що рукописний запис «ОСОБА_4.» договору довічного утримання від 17.12.2014 року серії НАК № 430523 та № 430524 - виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою. Рукописний запис «ОСОБА_4.» договору довічного утримання від 17.12.2014 року- виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою. Рукописний запис «ОСОБА_4.» заяви ОСОБА_4 від 17.12.2014 року на ім'я приватного нотаріуса ОСОБА_5- виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою. Рукописний запис «ОСОБА_4» в рядку під № 760 Журналу реєстрації вчинення нотаріальних дій за 2014 рік - виконано не ОСОБА_4 а іншою особою.

Частина 3 ст. 215 ЦК України передбачає, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до положень ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Із змісту статті 203 ЦК України вбачається , що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, договір довічного утримання від 17.12.2014 року підписаний особою, яка не мала повноважень на вчинення таких дій, а волевиявлення ОСОБА_4 на вчинення вищезазначеного договору відсутнє.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору довічного утримання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 202 ч.1, 203 ч.1, 215 ЦК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір довічного утримання від 17 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 760.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська