01.06.2016 ЄУН № 337/179/15-ц
Провадження № 2/337/261/2016
01 червня 2016 року м. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Медвідь Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку заочного провадження, в залі суду в місті Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач ПАТ «Альфа-Банк» в особі представника Остапенко Ю.Ю. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на користь банку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 462086,74 гривень та понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654,00 гривень.
В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачами зобов'язань за кредитним договором № 163-07квф від 30 липня 2007 року та договором поруки №1146-07пф від 04 вересня 2007 року, станом на 01 грудня 2014 року вони мають прострочену заборгованість перед банком у зазначеному розмірі.
В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача надавав суду клопотання, в якому просив розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилися.
Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Перевіривши та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Відповідно до ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).
Відповідач ОСОБА_1, власноруч підписуючи 30 липня 2007 року зазначений кредитний договір (6-12, 144-152), договори №1 від 04 вересня 2007 року (а.с.13, 131) та №2 від 25 липня 2008 року (а.с.17, 137) про внесення змін до кредитного договору № 163-07 квф від 30 липня 2007 року, зобов'язалася щомісячно до «25» числа погашати кредит та сплачувати проценти за його користування згідно графіку погашення, що є невід'ємною частиною кредитного договору (а.с.9-10, 13зв.-15).
З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 04 вересня 2007 року було укладено договір поруки №1146-07 пф (а.с.24, 138-139), відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов'язався у повному обсязі відповідати перед кредитором за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором № 163-07 квф від 30 липня 2007 року.
Крім того, 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір відступлення прав вимоги, внаслідок чого ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №163-07квф від 30 липня 2007 року набуло статусу нового кредитора/стягувача (а.с.34-45).
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Банк виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі, що підтверджено копією видаткових ордерів №125 від 03 серпня 2007 року та № 141 від 04 вересня 2007 року про видачу суми кредиту (а.с.21-22, 118, 120).
Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
За вимогами ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановленого договором поруки.
Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором №163-07 квф від 30 липня 2007 та договором поруки №1146-07 пф від 04 вересня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 порушили встановлений договорами строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов'язань, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з них вказаної суми заборгованості ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.
Щодо солідарного стягнення з відповідачів витрат по сплаті судового збору, то на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з них понесені позивачем судові витрати пропорційно - у рівних частинах по 1827,00 гривень з кожного, отже в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 57, 60, 88, 208, 213-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов - задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Повторне заочне рішення як позивач так і відповідач можуть оскаржити в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя: Д.С. Бредун