АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 619/2803/16-ц Головуючий суддя І інстанції Остропілець Є. Р.
Провадження № 22-ц/790/6237/16 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів дарування
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Шаповал Н.М.

суддів - Кіпенка І.С., Кіся П.В.,

за участю секретаря - Брулевича В.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 на ухвалу судді Дергачівського районного суду Харківської області від 11 серпня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування будинку АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, недійсним.

Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 11 серпня 2016 року відкрито провадження у справі.

11 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову. В обгрунтування якої вказувала, що спірний будинок АДРЕСА_1 виставлений на продаж; стало відомо, що вже знайдено покупця, внесений аванс. Реалізація наміру продажу вказаний будинок, що є предметом оспорюваного договору може зробити неможливим виконання рішення суду.

Тому, ОСОБА_1 просила суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 заборонивши ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо цього будинку, в тому числі користуватись ним.

Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 11 серпня 2016 року накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1. Заборонено відчужувати, надавати довідки на відчуження, а також вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням вищевказаного будинку.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні заяви позивачки про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, вказує, що суд передчасно вжив заходи забезпечення позову не встановивши актуальних відомостей про зареєстроване право власності на будинок, тобто суд не пересвідчився в тому, що право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на момент вжиття заходів забезпечення позову дійсно зареєстровано за відповідачкою. Вважає недоведеною заяву позивача, а також вказує на не співмірність заявлених заходів забезпечення позову самим позовним вимогам, бо житловий будинок не є предметом позову.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Вживаючи заходи забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що предметом спірних правовідносин є договір дарування будинку АДРЕСА_1 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності підстав забезпечення позову не приймаються колегією суддів до уваги, а посилання на ненадання правовстановлюючих документів на спірний будинок що унеможливлює встановлення його власника, не спростовані самою ОСОБА_2 та її представником, зокрема в апеляційній інстанції.

Судова колегія вважає за необхідне змінити ухвалу суду першої інстанції і скасувати її у частині накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 оскільки таки спосіб забезпечення позову порушує права та інтереси власника будинку.

З висновками суду про заборонену відчужувати, надавати довідки на відчуження, а також вчиняти будь-які дії, пов'язані з відчуженням вищевказаного будинку судова колегія погоджується.

Керуючись ст.ст. 303,304, ст.307, п. 2 ч. 1 ст. 312, ст. 313, 315, 319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Дергачівського районного суду Харківської області від 11 серпня 2016 року змінити.

У частині накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 ухвалу суду скасувати, в іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Н.М. Шаповал

Судді: І.С. Кіпенко

П.В. Кісь