Справа № 304/360/15-ц
Провадження № 2/304/23/2016
У Х В А Л А

31 травня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді - Ганька І. І.,

при секретарі Соханич Л.Ю.,

з участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2,

представника Перечинської міської ради ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та Перечинської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що він є власником житлового будинку № 16/1 по вул. Жовтнева в м. Перечин. В сусідньому будинку проживає відповідач, який є власником земельної ділянки на підставі державного акту серії ЯЕ № 443515 від 17 листопада 2008 року. Однак вказаний державний акт виготовлено із суттєвим порушенням чинного законодавства, оскільки межі суміжних ділянок не погоджені з ним. Крім цього, пунктом 3 Додатку № 1 до рішення Перечинської міської ради № 32-Р від 10 травня 2007 року визначено, що земельна ділянка має бути передана у власність ОСОБА_5 після визначення її розміру експертним шляхом пропорційно займаній житловій площі, чого міською радою вчинено не було. Натомість не скасовуючи попереднього рішення, міська рада виносить нове рішення № 143-Р від 06 березня 2008 року, яким передає відповідачу земельну ділянку у власність без її пропорційного розподілу між суміжними землекористувачами. Оскільки такими діями орган місцевого самоврядування грубо порушив вимоги ст. 42 ЗК України, тому просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні повторно подав заяву про призначення судово-почеркознавчої експертизи, на вирішення якої просив поставити запитання, чи належить підпис в акті встановлення погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 12 лютого 2008 року ОСОБА_1 та доручити її проведення НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що матеріалами справи доведено виконання підпису у вказаному акті його сином ОСОБА_7, а не ним, однак, якщо це необхідно для позитивного вирішення справи, просив клопотання свого представника задовольнити.

У судовому засіданні представник Перечинської міської ради Закарпатської області ОСОБА_3 проти задоволення вказаної заяви заперечив, оскільки під час розгляду даної справи було встановлено, що спірний акт підписано не позивачем.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 у судовому засіданні залишила вирішення даної заяви на розсуд суду.

У судове засідання відповідач ОСОБА_5 не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» від 30 травня 1997 року звернуто увагу судів на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з'ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема пояснень відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_8, які відображені у постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 18 листопада 2010 року, підпис в акті встановлення погодження зовнішніх меж земельної ділянки від 12 лютого 2008 року вчинено не позивачем по справі, а його сином ОСОБА_7

Отже, вказане є встановленим, а відтак додаткового встановлення в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не потребує.

Таким чином, повторно подана представником позивача заява про призначення експертизи з цього приводу є безпідставною та такою, що свідчить виключно про затягування розгляду справи, а тому до задоволення не підлягає.

Тому, керуючись ст. ст. 143, 144, 168, 209-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про призначення судової експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на вказану ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий: ОСОБА_9