АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4248/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/1420/16 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

Сторін - представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" Ярмуся В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_5, третя особа - приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Тернопільекспортліспром" про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_1 звернулася в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_5, третя особа - приватне підприємство "Виробничо-комерційна фірма "Тернопільекспортліспром" про визнання договору поруки недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_1, вказує, що рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме визнати недійсним Договір поруки №12/42-0-1/38/11/1 від 1 квітня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 та Тернопільською обласною дирекцією АТ "Райффайзен Банк аваль".

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу №5 від 06 січня 2011 року зборів засновників ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром", складеного в присутності засновників ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром" ОСОБА_1 та ОСОБА_6 ухвалено: отримати кредит в розмірі 1950000 гривень для поповнення обігових коштів підприємства; передати в заставу наступне майно: нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 175,6 м.кв., вартістю 2260000 гривень; паркетну лінію виробництва Італія 2003 року випуску, вартістю 1500000 гривень; чотиристоронній станок виробництва Німеччина 1999 року випуску вартістю 550000 гривень; верстат токарний ОМАВ ТСА-90 вартістю 807240 гривень, 2001 року випуску. Всього на загальну суму 5117240 гривень. Рішення з усіх питань прийняті одностайно, що засвідчено підписами засновників ОСОБА_6, ОСОБА_1

З довідки, виданої ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром" та підписаної директором ОСОБА_1, вбачається, що основними засобами підприємства станом на 01 січня 2011 року були: нежитлове приміщення за адресою АДРЕСА_1; паркетна лінія АДРЕСА_2; обладнання цеху РММ АДРЕСА_2. З 11 січня 2011 року додано: верстат чотиристоронній WANING-4-17A АДРЕСА_2; верстат токарний ОМАР ТСА-90 АДРЕСА_2; сушильна камера, об'єм 90 м.куб. АДРЕСА_2; обладнання шаблонного цеху АДРЕСА_2; обладнання механічного цеху АДРЕСА_2. Загальна сума основних засобів станом на 11 січня 2011року становить 6061556 гривень. Згідно з листом №04/04-1 (за підписом ОСОБА_1), адресованим банку, ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром" просило надати кредитні кошти згідно кредитного договору №010/42-0-1/38/11 від 01 квітня 2011 року 1500000 гривень на поповнення обігових коштів, перерахувавши їх на поточний рахунок підприємства. В листі також зазначено, що ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром"(позичальник) в особі директора ОСОБА_1 станом на дату підписання цієї заяви на отримання кредитних коштів підтверджує дотримання всіх засвідчень та гарантій, визначених у кредитному договорі, зокрема має всі повноваження для виконання Договору згідно Статуту позичальника.

01 квітня 2011 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та Приватним підприємством "Виробничо-комерційною фірмою "Тернопільекспортліспром", в особі директора ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №010/42-0-1/38/11.

01 квітня 2011 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 укладено договір поруки №12/42-0-1/38/11/1, відповідно до умов якого ОСОБА_1 як поручитель фізична особа, зобов'язалась відповідати перед банком за виконання зобов'язань ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром", що випливають з кредитного договору №010/42-0-1/38/11 від 01 квітня 2011 року.

Пунктом 2 договору поруки передбачено, що ОСОБА_1 на добровільних засадах бере на себе зобов'язання відповідати за борговими зобов'язаннями ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром", які виникають з умов Кредитного договору №010/42-0-1/38/11 від 01 квітня 2011 року, а саме: повернути кредит у розмірі 1500000 (один мільйон п'ятсот тисяч) гривень, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, (пеню, штраф), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Згідно з п. 5 договору поруки у випадку невиконання ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром" зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 несе солідарну відповідальність перед банком.

Крім цього, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між відповідачем та ПП «ВКФ «Тернопільекспортліспром» в особі директора ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 05 квітня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар М.М. номером № 404, відповідно до якого в іпотеку передано нежитлове приміщення за площею 175,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1.

Також, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром" в особі директора ОСОБА_1 було укладено договір застави від 05 квітня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Козар М.М. за номером № 406, відповідно до якого в заставу передано - лінію для виробництва паркету, верстат чотирьохсторонній; верстат токарний.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 вересня 2012 року у справі №1915/6979/2012р. стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_1, приватного підприємства "Виробничо-комерційна фірма "Тернопільекспортліспром" в користь публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції AT "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором №010/42-0-1/38/11 від 01 квітня 2011 року в сумі 1647650,40 гривень та 3219 гривень судового збору.

Зазначене рішення набрало законної сили і ОСОБА_1 не оскаржувалось.

Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2014 року, який набрав законної сили 10 грудня 2014року, ОСОБА_6, як засновник та комерційний директор ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром", визнаний винний у наданні за відомо неправдивої інформації банку з метою отримання кредиту, що спричинило велику матеріальну шкоду.

ОСОБА_6 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі і відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № витягу: 34 від 13 липня 2016 року, на підставі реєстрації актового запису про шлюб, номер 713 від 08 червня 2013 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, після державної реєстрації шлюбу змінив прізвище на ОСОБА_1 .

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 533 ЦК України встановлено загальні вимоги до договору поруки, зокрема: за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі; поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Судом установлено, що 01 квітня 2011 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до умов якого вона як поручитель зобов'язалась відповідати перед банком за виконання зобов'язань ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром", що випливають з кредитного договору.

Позивачка просила визнати недійсним вищезазначений договір з підстав, передбачених ст.230 ч.3 ЦК України - укладення договору під впливом обману, а саме подання відповідачем підробленої довідки про платоспроможність кредитора, в зв'язку з чим її було обмануто щодо платоспроможності ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром".

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу: істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотною значення.

Під обманом слід розуміти навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину. Обман - це певні винні навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. Неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України є встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання договору поруки недійсним в зв'язку з його вчиненням під впливом обману, суд виходив з того, що позивачкою не доведено факту навмисного її введення другою стороною в оману щодо обставин, які мають істотне значення щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, що є підставою для визнання правочину недійсним.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону та встановленим обставинам по справі.

Суд підтавно не прийняв до уваги посилання представника позивачки на те, що відповідач ОСОБА_6 ввів її в оману щодо платоспроможності ПП, оскільки судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є одним із засновників ПП "ВКФ "тернопільекспортліспром", станом на 2011 рік була його директором, а тому повинна була знати про фінансовий стан підприємства.

Більше того, рішення про намір отримати кредит в розмірі 1950000 гривень для поповнення обігових коштів підприємства, передачу в заставу майна на загальну суму 5117240 гривень було прийняте на зборах засновників ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром", в присутності засновників ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Рішення з усіх питань прийняті одностайно, що засвідчено підписами засновників ОСОБА_6, ОСОБА_1 Дані обставини стверджуються протоколом №5 від 06 січня 2011 року зборів засновників ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром".

Із довідки, виданої ПП "ВКФ "Тернопільекспортліспром" та підписаної директором ( позивачкою) ОСОБА_1 вбачається наявність основних засобів підприємства станом на 01 січня 2011 року на загальну суму 6061556 гривень.

Спірний договір поруки укладений між банком та ОСОБА_1, при цьому ОСОБА_6, не є стороною договору поруки.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка представляє інтереси ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 жовтня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді: М.В. Ходоровський

Н.Б. Щавурська