У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 24 березня 2016 року у справі за позовом прокурора м. Тернополя в інтересах інваліда дитинства ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_3, органи опіки і піклування Тернопільської міської ради, про визнання кредитного договору недійсним,

встановив:

Прокурор м. Тернополя в інтересах інваліда дитинства ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, просив визнати недійсним кредитний договір №TEXRRX09440014 від 08 травня 2007 року, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») надав позичальнику кредит в сумі 1 172 грн 30 коп. на строк 24 місяці, посилаючись на те, що спеціалізованою міжрайонною психоневрологічною МСЕК від 25 жовтня 2011 року ОСОБА_2 довічно визнано інвалідом 2 групи дитинства за діагнозом «розумова відсталість» і на час укладення угоди ОСОБА_2 страждав на аномалію розвитку особистості, яка істотно впливає на здатність особи правильно сприймати обставини, розуміти характер і зміст здійснення своїх дій, розумно керувати ними.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 лютого 2016 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 24 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано.

Позов задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір №TEXRRX09440014 від 08 травня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Застосовано наслідки недійсності правочину, зобов'язавши кожну із сторін повернути в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що у судовому засіданні не здобуто належних і допустимих доказів того, що на час укладення спірного договору ОСОБА_2 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 225 ЦК України, правильно виходив із того, що на час укладення угоди ОСОБА_2 страждав на аномалію розвитку особистості, яка істотно впливає на здатність особи розуміти значення своїх дій при укладенні кредитного договору.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційного банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом прокурора м. Тернополя в інтересах інваліда дитинства ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_3, органи опіки і піклування Тернопільської міської ради, про визнання кредитного договору недійсним.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А.Нагорняк