Справа № 202/7579/15-ц
Провадження 2/0202/300/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Ухвалою суду від 14 січня 2016 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

В обґрунтування уточнюючих позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 01 липня 2015 року була затоплена його двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності. Згідно акту комісії житлово-будівельного кооперативу «Метизник» №126 проникнення у квартиру води сталося з вини відповідачів, як результат відсутності контролю за станом труб холодного водопостачання після їх самостійної заміни. Після обстеження його квартири комісією було виявлено, що водою пошкоджене покриття стелі та зіпсовані шпалери на стелі у спальні. Ортопедичний матрац розміром 1700*2000*210 майже весь просочився водою наскрізь. Також пошкоджене покриття та зіпсовані шпалери на стелі і стінах у коморі, яка використовувалася як гардеробна кімната; шпалери змінили колір, покоробилися, відклеїлись; вода зібралася у порожнечах плит перекриття та продовжувала бігти зі стелі, незважаючи на той факт, що в квартирі №39 аварія вже була усунена. Загальний розмір завданої йому майнової шкоди, спричиненої залиттям його квартири, становить 7500 грн., що підтверджується відповідним звітом. У звязку з тим, що відповідачі у добровільному порядку відмовляються відшкодувати позивачу матеріальні збитки, просить суд стягнути на його користь з відповідачів солідарно 7500 грн. в рахунок відшкодування матеріальних збитків, витрати повязані з оцінкою майнової шкоди та витрати повязані з розглядом справи. Крім того зазначив, що внаслідок залиття його квартири позивач був змушений багато часу та нервів витратити на вирішення побутових проблем, а його родина втратила спокій, у звязку з чим йому було завдано моральних страждань, які позивач оцінює у розмірі 3000 грн. та які також просить солідарно стягнути з відповідачів.

В судовому засіданні позивач обставини викладені у позовній заяви підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав викладених в уточнюючій позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали та зазначили, що акт №2 від 01 липня 2015 року про затоплення квартири, затверджений головою ЖБК №126 «Метизник», складений з чисельними порушеннями лише у серпні 2015 року та ті обставини, що викладені в тому акті не відповідають дійсності. Зазначили, що ніхто з членів комісії, з приводу затоплення квартири позивача, до них не звертався. Квартира позивача розташована не під їх квартирою, а знаходиться у сусідньому підїзді, а тому їм взагалі не зрозуміло, яким чином вони могли затопити квартиру позивача. Також зазначили, що дійсно 01 липня 2015 року в них прорвало стоякову трубу, однак наслідки прориву було швидко усунено. Також зазначили,що позивачем необґрунтований розмір спричиненої шкоди залиттям квартири та витрати, які необхідно для покриття цієї шкоди.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена була належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність не подавала.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що є дружиною позивача. 01 липня 2015 року було затоплено АДРЕСА_2, в якій проживають її син з невісткою. Затоплення сталося з квартири №39. 02 липня 2015 року вона самостійно склала акт та передала його на підпис іншим членам комісії та голові кооперативу. Внаслідок залиття було зіпсовано матрац, шпалери, гардеробна. Мешканці кв.№39 спочатку погодилися сплатити ремонт матрацу, однак після ремонту, який коштував 2033,53 грн., відповідачі відмовилися сплатити кошти за його ремонт.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що 01 липня 2015 року сталося затоплення квартири №36 та №23 у буд.88 по вул.Калиновій в м.Дніпропетровську. 02 липня 2015 року вона оглядала кв.23. В квартирі було залито шафа.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначила, що 01 липня 2015 року сталося затоплення квартири АДРЕСА_3. Ввечері, після 18 годині, вона оглянула квартиру № 23, в якій було залита стеля, матрац, комора. Підставою залиття зазначила прорив труби в кв.39. Через тиждень підписала акт про залиття квартири. Обставини викладені в акті підтвердила. В квартиру №39 не піднімалась.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні зазначив, що є сусідом сторін. 01 липня 2015 року сталося затоплення квартири АДРЕСА_3. Зі слів сусідів йому стало відомо, що затоплення квартири №23 сталося з квартири №39. В квартиру № 39 він не підіймався. Акт про затоплення підписував на другий день.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні зазначив, що є сусідом сторін. 01 липня 2015 року сталося затоплення квартири АДРЕСА_3. В зазначеній квартирі була затоплена кімната, одяг матрац. Затоплення квартири №23 сталося з квартири №39, однак в квартиру №39 він не підіймався.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначила, що є головою ЖБК №126 «Метизник». 01 липня 2015 року в квартирі №39 було прорвано трубу водопостачання. Приблизно в серпні 2015 року ОСОБА_5 попросила її підписати акт про затоплення квартири. В акті вона засвідчила лише факт прориву труби про якій вона дізналася зі слів мешканців будинку № 88 по вул.Калиновій. Яке майно постраждало в кв.№23 їй невідомо. Причина затоплення кв.23 їй невідома.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач дійсно є власником квартири АДРЕСА_4, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення, виданого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 25 грудня 1996 року.

Відповідачі також є власниками квартири АДРЕСА_5, що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майо та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14 січня 2016 року.

Згідно акту №2 про затоплення квартири від 01 липня 2015 року комісією була обстежена квартира АДРЕСА_6 на предмет залиття з квартири №39, розташованої на 2 поверсі сусіднього стояка. Вищезазначеним актом встановлено, що 01 липня 2015 року в результаті затоплення постраждали: стеля в спальні 14 м.кв.; шпалери на стелі в спальні місцями відклеїлися, здулися, змінили колір; відшарувалася шпаклівка; 2/3 площі ортопедичного матрацу 1700*2000*210 просочений водою наскрізь; стеля і стіни комори, яка використовувалася господарями квартири як гардеробна шпалери змінили колір, покоробились; одяг, який знаходився в гардеробній намокла. Причиною залиття є відсутність контролю за станом труб холодного водопостачання після їх самостійної заміни мешканцями в квартирі №39.

Вирішуючи питання щодо належності та допустимості доказів по справі, відповідно до вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України, суд не приймає до уваги акт №2 від 01 липня 2015 року, складений гр.ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7, затверджений головою ЖБК №126 «Метизник» (а.с.4), оскільки зазначений акт складений неналежним чином.

Так, порядок та форма складання вищезазначеного акту регулюється «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005, № 76, типова форма якого міститься в Додатку № 4 до зазначених Правил

Відповідно до п. 2.3.6. вищезазначених Правил, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Згідно встановленої форми факт залиття квартири та його наслідків фіксується комісією у складі: голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку.

Відповідно до типового акту та роз'яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 р. N 12/20-11-1975) в акті залиття квартири повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як вбачається з показу свідків, вищезазначений акт про залиття квартири був складений та завірений головою ЖБК №126 «Метизник» лише у серпні 2015 року а не 01 липня 2015 року, як зазначено в самому акті, тобто складання ату про затоплення квартири відбулось фактично більш ніж через місяць після затоплення квартири № 23.

Згідно вищезазначеного акту затоплення квартири позивача відбулося з вини відповідачів у звязку з відсутністю контролю за станом труб холодного водопостачання після їх самостійної заміни мешканцями в квартирі №39. Разом з цим такі твердження не обґрунтовані належним чином, оскільки зі змісту акту вбачається, що квартира відповідачів не була обстежена, відповідачі присутні при складанні акту не були, з ним не ознайомлені. Будь-яких зауважень про той факт, що відповідачі не пустили членів комісії в квартиру № 39 для з'ясування причини залиття квартири №23 в акті також відсутні.

На підставі п. 2, 6 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, що залиття квартири позивача відбулося внаслідок неправомірних дій відповідачів. Проте будь-які докази, які б підтверджували в установленому законному порядку, що майнова шкода позивачу завдана неправомірними діями чи бездіяльністю та з вини саме відповідачів по справі, суду не надані. Акт про залиття квартири не може слугувати беззаперечним доказом вини саме відповідачів, оскільки не містить підтвердження вини саме відповідачів по справі. Визначена позивачами сума моральної шкоди не підтверджена будь-якими доказами.

Щодо наданого позивачем розрахунку вартості відновлювального ремонту, складеного товариством з обмеженою відповідальністю комерційна фірма «Ярок», то навіть в разі доведеності вини відповідачів він не може бути прийнятий судом до уваги як належний доказ, оскільки в матеріалах справи відсутня відповідна ліцензія ТОВ комерційна фірма «Ярок» на проведення таких робіт.

При цьому від заявленого клопотання щодо призначення по справі будівельно-технічної експертизи позивачі відмовились, не вважали за потрібне проводити таку експертизу, відповідачі такого клопотання не заявили. Інші докази, які б підтверджували завдану позивачам майнову шкоду внаслідок неправомірних дій чи бездіяльність та з вини відповідачів, суду не надані.

Оскільки вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог щодо відшкодування майнової шкоди, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, у звязку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 3, 10-11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1116, 1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Повний текст рішення буде виготовлений до 30 травня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В. Волошин