У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від

07 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року у справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, треті особи: Одеська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про витребування майна, усунення перешкод у користуванні та скасування запису про державну реєстрацію,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до суду із указаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що ОСОБА_2 не є законним власником нежилого приміщення підвалу, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 35, 7 кв. м. Вказане нерухоме майно є комунальною власністю, яке вибуло з його володіння на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2007 року, яке було скасовано ухвалою Верховного Суду України.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив витребувати у відповідача на свою користь вище вказане майно та усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення у ОСОБА_2 та скасувати запис про державну реєстрацію.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від

31 березня 2016 року, позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задоволено.

Витребувано у ОСОБА_2 нежиле приміщення, що знаходиться у

АДРЕСА_1, загальною площею 35, 7 кв. м на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, в особі Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Усунуто перешкоди у користуванні шляхом виселення ОСОБА_2 з нежилого приміщення підвалу, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 35, 7 кв. м на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Скасовано запис про державну реєстрацію ОСОБА_2 на нежиле приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1, загальною площею 35, 7 кв. м. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та змістом оскаржуваних судових рішень, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України) виходив з того, що спірне нежиле приміщення, яке є комунальною власністю, вибуло з володіння позивача не з його волі, тому у відповідності до вимог ст. 388 ЦК України підлягає витребуванню на його користь.

Відповідно до п. п. 21, 22 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику у справах по захисту права власності та інших речових прав», спір про повернення майна, що виникає з договірних відносин або відносин, пов'язаних із застосуванням наслідків недійсності правочину, підлягає вирішенню відповідно до законодавства, яке регулює ці відносини.

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей

387, 388 ЦК України.

Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витре бути це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України) Якщо в такій ситуації (саме так обгрунтовано підставу позову) пред'явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 ЦК України.

За змістом статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Така позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 11 червня 2014 року у справі за № 6-52цс14.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

До касаційної скарги скаржником додано клопотання про зупинення виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від

07 жовтня 2015 року, ухвали апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року.

Клопотання підлягає залишенню без розгляду, оскільки

ОСОБА_2 відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від

31 березня 2016 року.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від

07 жовтня 2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року у справі за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_2, треті особи: Одеська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про витребування майна, усунення перешкод у користуванні та скасування запису про державну реєстрацію, відмовити.

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення виконання заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 жовтня

2015 року, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 31 березня 2016 року залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович