Справа № 274/5146/15-ц
Провадження № 2/0274/296/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06.12.2016 м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Управління Держгеокадастру у Бердичівському районі про визнання укладеним договору сервітутного користування земельною ділянкою, зобовязання вчинити дії та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про скасування земельного сервітуту, визнання діючим сервітуту за місцем фактичного його розташування, стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, уточнюючи неодноразово позовні вимоги, остаточно просив визнати укладеним сервітутний договір між ним та ОСОБА_4, площею 0,0037 га на земельній ділянці площею 0,0403 га за адресою: м. Бердичів, вул. Шелушкова, 83, кадастровий номер :01:026:0433 та зобовязати ОСОБА_3 надати йому доступ в здійсненні його права проходу та проїзду через земельну ділянку, площею 0,0037 га, розташовану за адресою: м. Бердичів вул. Шелушкова, 83, та усунути перешкоди шляхом демонтажу огорожі, шириною 3 метри з вулиці Шелушкова, 83 в межах, які позначені на кадастровому плані земельної ділянки, кадастровий номер :01:026:0433( а.с. 209-213, том 1),

У березні 2016 року ОСОБА_3 предявила зустрічний позов до ОСОБА_2 (а.с. 132-135, ОСОБА_5 1), уточнюючи неодноразово позовні вимоги, остаточно просила скасувати земельний сервітут - право проходу і проїзду зазначений на аркуші 16 технічної документації з землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки за адресою вул. Шелушкова, 83, м. Бердичів; визнати діючий сервітут «право проходу і проїзду на велосипеді» у межах і за місцем розташування у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки ОСОБА_3 на яку поширюється право сервітуту; стягнути з відповідача 10800 гривень за користування земельним сервітутом ( а.с. 222-226).

До участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено Управління Держгеокадастру у Бердичівському районі.

Ухвалою суду від 23 березня 2016 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним.

В обгрунтвання позовних вимог ОСОБА_2 вказав, що на підставі державного акта від 5 червня 2012 року йому та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка за адресою: м. Бердичів, вул. Шелушкова, 83, площею 0,0807 га. 1 листопада 2012 року між ним та ОСОБА_4 було досягнуто згоди про поділ вказаної земельної ділянки. Заява про поділ земельної ділянки посвідчена приватним нотаріусом Бердичівського нотаріального округу ОСОБА_6

На підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки площами - 404 кв.м та 403 кв.м, за адресою Житомирська область, м. Бердичів, вул. Шелушкова 83 при поділі земельної ділянки площею 807 ОСОБА_4 були погоджені межі ділянок та була укладена усна угода про безоплатний сервітут на право проходу та проїзду, площею 37 кв.м, межі якого були визначені в кадастровому плані земельної ділянки ОСОБА_4

Сервітут на право проходу та проїзду площею 37 кв.м. на земельній ділянці, площею 0,0403 га за адресою м. Бердичів вул. Шелушкова 83, з кадастровим номером :01:026:0433, було зареєстровано в Державному земельному кадастрі.

На підставі договору купівліпродажу земельної ділянки площею 0,0403 га за адресою м. Бердичів вул. Шелушкова 83 з кадастровим номером :01:026:0433, укладений 03 червня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 остання набула права власності на вказану земельну ділянку. Щодо вказаної земельної ділянки встановлено обмеження у її використанні, а саме зареєстровано право проходу та проїзду на велосипеді 0,0026 га та право проходу та проїзду на велосипеді 0,0011 га, що разом складає 0,0037 га.

З осені 2015 року по сьогоднішній день ОСОБА_3 перекрила огорожею вхід до земельної ділянки, право проходу через яку він має право та ледь дозволяє користуватися її калиткою для проходу в неї біля будинку.

Відповідно до н. 4.4. розділу 4 договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.06.2013р. ОСОБА_3 зобов'язалася не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Підставою встановлення сервітуту була відсутність у нього можливості задовольнити свої потреби іншим способом - це саме право на прохід і проїзд на свою земельну ділянку.

Встановлення земельного сервітуту право проходу та проїзду передбачено статтею 99 ЗК як інший вид сервітуту.

Він та ОСОБА_4 узгодили умови сервітутного договору та сервітут було зареєстровано в Державному земельному кадастрі.

Своїм сервітутним правом, площею 0.0037 га яке встановлено на земельній ділянці площею 0,0403 га за адресою м. Бердичів вул. Шелушкова 83 з кадастровим номером :01:026:0433 зможе скористатися тільки шляхом усунення перешкод це демонтаж огорожі шириною 3 метри з вулиці Шелушкова 83 в межах які позначені на кадастровому плані та за свій рахунок зобов'язується встановити ворота шириною 3 метри з вулиці Шелушкова 83 для проходу та проїзду в межах які позначені на кадастровому плані.

Обґрунтовуючи свої вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3А вказала, що земельний сервітут - Право проходу і проїзду на велосипеді використовується ОСОБА_2 з часу його встановлення - з 05.06.2012 про що зазначено в реєстрі з поземельної книги. З часу переходу права власності на земельну ділянку до ОСОБА_3 - з 03.06.2013 по теперішній час відповідач не приймав жодного разу участі в утриманні земельної ділянки, визначеної земельним сервітутом. Негативне ставлення до умов земельного сервітуту, спільного утримання земельної ділянки, визначеної земельним сервітутом, надає право позивачу стягнути плату з користувача земельним сервітутом на підставі ч.1 ст.98, ч.3 ст. 101 ЗК України та ст. 403 ЦК України у розмірі 300,00 грн. за кожний місяць користування, починаючи з часу переходу власності на земельну ділянку до ОСОБА_3А, до дня подачі заяви до 21.03.2016, а всього за 36 місяців 10800 грн.

Відповідач, який є користувачем земельного сервітуту, свідомо не дотримується умов його виконання, а саме здійснення проходу та проїзду на велосипеді, вважає, що земельний сервітут надає йому право на власний розсуд використовувати земельну ділянку позивача, обмежену земельним сервітутом.

Прохід, проїзд до житлових квартир, господарських споруд може бути здійснений виключно шляхом користування спільно частинами земельних ділянок.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :01:026:0433 від 21.12.2015 на земельній ділянці встановлено сервітут - Право проходу і проїзду на велосипеді.

При розробці Технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельні ділянки площами 404 кв.м та 403 кв.м, за адресою: м.Бердичів вул.Шелушкова, 83 на аркуші 16 Кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_4 вул.Шелушкова, 83 були допущено грубі порушення законів України, а саме: відсутній письмовий договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на встановлення виду сервітуту, що суперечить ст.206 п.1 ЦК України; невірно визначено вид права земельного сервітуту - замість права сервітуту Право проходу і проїзду на велосипеді, зареєстрованого в земельному кадастрі, вказано недійсний сервітут Право проходу і проїзду; виявлено невідповідність запроектованого сервітуту його фактичному розташуванню, а саме: запроектований сервітут проходить по культурним насадженням, а земельний сервітут в натурі (на місцевості) має тверде асфальтове покриття.

Розмір земельного сервітуту 37 кв.м не відповідає розмірам земельного сервітуту на місцевості, який складає 14 кв.м, в порушення статті 55-1 ЗУ «Про землеустрій» відсутня технічна документація на сервітут «право проходу і проїзду». На аркуші 16 «Кадастровий план земельної ділянки ОСОБА_4, вул.Шелушкова, 83» підпис замовника, що погоджує кадастровий план земельної ділянки, не належить ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним - ОСОБА_2 свій позов підтримав, проти зустрічного заперечив. Пояснив, що ОСОБА_7, який є чоловіком відповідачки не надає йому можливості проїхати до його земельної ділянки. Дії щодо поділу земельної ділянки, яка перебувала у спільній сумісній власності його та ОСОБА_4 організував Куник. Він же лише надавав кошти, необхідні для виготовлення документів та підписував в подальшому документи. Під час поділу земельної ділянки він та Куник погодили право на проїзд на автомобілі до своєї земельної ділянки через землю ОСОБА_4. Вони також погодили площу проїзду та місце розташування сервітуту біля гаража. Йому відомо, що фактично зареєстровано сервітут - Право проходу та проїзду на велосипеді через земельну ділянку ОСОБА_3 Вказану реєстрацію він не оспорював. Він та його сім'я фактично не використовує сервітутне право проходу та проїзду до своєї ділянки, оскільки чоловік власника земельної ділянки йому забороняє це робити. Він проходить до своєї земельної ділянки через вузьку стежку повз будинок ОСОБА_3, а не через ділянку, де розташований сервітут. Згоди з цього приводу з чоловіком ОСОБА_3 досягти не вдається. За попереднього власника він неодноразово проїжджав до своєї земельної ділянки та мотоблоці. Зараз же йому не дають можливості завезти будматеріали.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_5 первісний позов підтримала, проти зустрічного заперечила. Пояснила, що при купівлі земельної ділянки за адресою: Шелушкова, 83 в м. Бердичеві ОСОБА_3 погодилася на встановлений сервітут, площею 37 кв.м. Договір є чинним, а земельний сервітут зареєстрований. В той же час ОСОБА_3 не надають ОСОБА_2 права проходу чи проїзду через земельну ділянку щодо якої встановлено сервітут. Підстав для стягнення плати за користування земельним сервітутом не вбачає, оскільки така плата не погоджувалася з користувачем земельної ділянки.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримала. Проти позову ОСОБА_2 заперечила. Пояснила, що всіма питаннями щодо будинку займається її чоловік. Вона ж працює у м. Києві та біля будинку буває вкрай рідко. На запитання відповідати відмовилася.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 ОСОБА_7 первісний позов не визнав, мотивуючи тим, що з часу набуття права власності на земельну ділянку та нерухоме майно позивач не змінювала раніше визначену сторонами земельну ділянку, яка є спільною для використання, та не перешкоджає відповідачу в користуванні нею відповідно до визначених умов земельним сервітутом - Право проходу та проїзду на велосипеді. Фактично ОСОБА_2 та його сім'я мають право проходу та проїзду на велосипеді до свого домоволодіння через асфальтовану стежку, що проходить повз його будинок. Перешкод їм в цьому ніхто не чинить. Він не погоджується із встановленим у технічній документації місцем розташування сервітуту. У тому місці фактично посаджено городину.

Представник третьої Управління Держгеокадасту у Бердичівському районі ОСОБА_8 щодо вирішення даного спору покладається на розсуд суду.

Дослідивши докази, суд доходить висновку про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову з таких підстав.

Відповідно до статті 98 ЗК право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянкина обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Статтею 99 ЗК, серед інших, передбачено такі види права земельного сервітуту : а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; з) інші земельні сервітути.

Відповідно до статті 100 ЗК сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітомабо рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. Дія земельного сервітутузберігається у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений земельний сервітут, до іншої особи.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 являється власником АДРЕСА_1, а також земельної ділянки, площею 404 кв.м., що розташована за адресою: м. Бердичів, вул.. Шелушкова, 83 ( а.с. 5-28, том 1, а.с. 94, том 2).

На підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 03.06.2013 ОСОБА_3 набула права власності на земельну ділянку, площею 0,403 га, кадастровий номер :01:026:0433, розташовану за адресою: м. Бердичів, вул. Шелушкова, 83, яку вона купила у ОСОБА_4 ( а.с. 49-50, том 1).

Вказана земельна ділянка обмежена сервітутом правом проходу та правом проїзду на велосипеді, площею 37 кв.м ( а.с. 45-50).

Місце розташування земельного сервітуту - права проходу та правом проїзду на велосипеді, площею 37 кв.м, зазначено на кадастровому плані земельної ділянки додатку до витягу з Державного земельного кадастру ( а.с. 47).

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :01:026:0433 земельний сервітут право проходу та проїзду на велосипеді, площею 0,0037 км.м був зареєстрований 05.06.2012, відповідно Закону, Земельного кодексу України, безстроково ( а.с .45, зворот).

Державна реєстрація сервітуту є чинною.

Відповідно до листа начальника Управління Держгеокадасту у Бердичівському районі через розбіжності у найменуванні сервітуту, вказаного у державному акті та Держаному земельному кадастрі, актуальними залишаються відомості, які містяться у Державному земельному кадастрі (а.с.1., том 2).

Відповідно до матеріалів технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, площами 404 кв.м та 403 кв. м при поділі земельної ділянки, площею 807 кв.м., належної на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ( а.с. 5-28, том 1) та матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та складанню державного акта на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 807 кв. м, ОСОБА_4, ОСОБА_2 в м. Бердичеві по вул. Шелушкова, 83 земельний сервітут право проходу та проїзду - вперше було позначено на плані земельної ділянки ОСОБА_4 та погоджено ним на початку листопада 2012 року під час поділу в натурі земельної ділянки, що перебувала у спільній сумісній власності ( а.с. 26).

Про те, що сервітут вперше було встановлено у листопаді 2012 року в судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_9, який показав, що у 2012 він працював на посаді в.о. директора КП „Земельно-кадастрове бюро, яке виготовляло технічну документацію щодо поділу земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 Вважає, що при реєстрації сервітуту було допущено помилку.

ОСОБА_3 заперечує проти користування ОСОБА_2І земельною ділянкою на якій встановлено сервітут, площею 37 кв.м, про що ствердив її представник, мотивуючи тим, що на тій земельній ділянці ОСОБА_3 вирощується городина та фактичне місце розташування сервітуту знаходиться в іншому місці, оспорює площу сервітуту.

Крім того, те що ОСОБА_2 чиняться перешкоди у користуванні земельною ділянкою доведено показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,

Так, свідок ОСОБА_10 суду показала, що чоловік ОСОБА_3 не надає її сину права проїзду через земельну ділянку щодо якої встановлено сервітут. За попереднього власника ОСОБА_13 вони мали можливість заїхати на свою частину земельної ділянки. Після її смерті з ОСОБА_4 погоджувалася документація на поділ земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_11, вітчим позивача ОСОБА_2 суду показав, що за попереднього власника земельної ділянки, яка межує з ділянкою ОСОБА_2, навесні та восени вони проїжджали через земельну ділянку сусідів. Іншого проїзду до будинку ОСОБА_2 немає. Нові власники земельної ділянки ОСОБА_3 заперечили проти проїзду через їх земельну ділянку. ОСОБА_3 не дав можливості ОСОБА_2 завезти будматеріали до свого будинку.

Свідок ОСОБА_12, сусід сторін, суду показав, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виник спір з приводу заїзду на земельну ділянку ОСОБА_2. ОСОБА_3 відмовляв у наданні права проїзду. У місці проїзду через земельну ділянку засаджена городина. Раніше ОСОБА_2 восени до своєї ділянки перевозив солому, буряк. ОСОБА_2 проходить до свого будинку стежкою під будинком ОСОБА_3. Дах будівлі прибудови доходить до середини стежки. Коли йде дощ, вода стікає на стежку.

Незважаючи на показання свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які ствердили, що ніякого сервітуту на земельній ділянці Куник, ніколи не було, а співвласники будинку постійно користувалися проходом стежкою повз будинку, факт встановлення та реєстрації земельного сервітуту доводиться витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :01:026:0433, з якого вбачається зареєстровано земельний сервітут Право проходу та проїзду на велосипеді площею 37 км.м.

Оскільки право ОСОБА_2 на користування вказаною ділянкою щодо якої встановлено сервітут не визнається ОСОБА_3 та цей факт доведено у судовому засіданні, відповідно до статей 391, 396 ЦК України, порушене право ОСОБА_2 підлягає захисту.

А тому, слід зобовязати ОСОБА_3 надати доступ ОСОБА_2 в здійсненні його права проходу та проїзду на велосипеді через земельну ділянку, площею 37 кв.м, розташовану за адресою: м. Бердичів вул. Шелушкова, 83, в межах позначених на кадастровому плані земельної ділянки, кадастровий номер :01:026:0433.

З огляду на те, що рішення є обовязковим та підлягає виконанню, питання доступу до земельної ділянки площею 37 кв.м має бути вирішено ОСОБА_3 таким чином, щоб ОСОБА_2 було надано право проходу до його земельної ділянки через земельну ділянку ОСОБА_3, площею 37 кв.м в межах позначену на кадастровому плані земельної ділянки.

З урахуванням наведеного, вимога ОСОБА_2 щодо демонтажу паркану від дороги та встановлення ним воріт не може бути задоволена, оскільки позивач не довів, що лише в такий спосіб, без шкоди для власника земельної ділянки можливе відновлення його порушеного права.

Крім того, ОСОБА_2 в порушення статей 10 та 60 ЦПК України не доведено, що ОСОБА_3 восени 2015 року встановила паркан від дороги, таким чином позбавивши його права проходу та проїзду до своєї земельної ділянки.

Його доводи спростовані показаннями свідка ОСОБА_14, яка показала, що огорожа будинку, що від дроги ніколи не переносилася та ОСОБА_16, яка показала, що огорожа домоволодіння ОСОБА_3 від дороги була постійно.

Вимога ОСОБА_2 про встановлення ним воріт від дороги на земельній ділянці ОСОБА_3 не ґрунтується на положеннях статті 319 ЦК, відповідно до якої власник самостійно на власний розсуд використовує своє майно. Тому суд не може надати особі право встановити ворота на чужій земельній ділянці.

Суд також відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині визнання укладеним сервітутного договору між ним та ОСОБА_4, площею 37 кв.м на земельній ділянці площею 0,0403 га за адресою: м. Бердичів, вул. Шелушкова, 83, кадастровий номер :01:026:0433 з таких підстав.

Відповідно до статті 100 ЗК України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Договір про встановлення земельного сервітуту підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Виходячи з положень частини першої статті 206 ЦК та 100 ЗК, договір про встановлення земельного сервітуту має укладатися у письмовій формі та підлягає державній реєстрації.

В порядку статті 218 ЦК України захисту в суді підлягає порушене право сторони правочину щодо якого не дотримано письмової форми його укладення шляхом визнання судом такого правочину дійсним. Такий спір підлягає вирішенню в суді у разі заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин.

ОСОБА_2 не доведено, що за його вимогою з власником, на той час, межуючою з його земельною ділянкою ОСОБА_4, було укладено договір про встановлення земельного сервітуту.

Про відсутність укладеного договору свідчать письмові докази матеріали технічної документації щодо поділу земельної ділянки та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :01:026:0433, з яких вбачається, що земельний сервітут право проходу та проїзду на велосипеді, площею 37 кв.м на земельній ділянці площею 0,0403 га за адресою: м. Бердичів, вул. Шелушкова, 83, кадастровий номер :01:026:0433 встановлений та зареєстрований на підставі закону, в результаті поділу земельної ділянки в натурі між її співвласниками. Земельний сервітут встановлено безстроково.

ОСОБА_4 погоджено кадастровий план його земельної ділянки, у якому було позначено місце розташування сервітуту та його площу ( а.с. 26), що знайшло відображення у державному акті, поземельній книзі та у договорі купівлі продажу.

Видається очевидним, що без встановлення сервітуту неможливо було в інший спосіб забезпечити право ОСОБА_2 на користування його власністю та, відповідно, провести поділ земельних ділянок в натурі.

Крім того, ОСОБА_3 не була стороною правочину, тому до неї такі вимоги ОСОБА_2 не можуть бути предявлені.

Суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 у скасуванні земельного сервітуту права проходу та проїзду, позначеного на 16 аркуші технічної документації, виходячи з такого.

Статтею 102 ЗК передбачено підстави припинення дії земельного сервітуту, відповідно до якої земельний сервітут підлягає припиненню у разі: а) поєднання в одній особі суб'єкта права земельного сервітуту, в інтересах якого він встановлений, та власника земельної ділянки; б) відмови особи, в інтересах якої встановлено земельний сервітут; в) рішення судупро скасування земельного сервітуту; г) закінчення терміну, на який було встановлено земельний сервітут; ґ) невикористання земельного сервітуту протягом трьох років; д) порушення власником сервітуту умов користування сервітутом.

На вимогу власника земельної ділянки,щодо якої встановлено земельний сервітут, дія цього сервітуту може бути припинена в судовому порядку у випадках: а) припинення підстав його встановлення; б) коли встановлення земельного сервітуту унеможливлює використання земельної ділянки, щодо якої встановлено земельний сервітут, за її цільовим призначенням.

З підстав, передбачених законом ОСОБА_3 не вимагала припинення (скасування) сервітуту.

Фактично ОСОБА_3 просить скасувати не встановлений та зареєстрований земельний сервітут, а позначений на кадастровому плані земельної ділянки сервітут, що міститься у технічній документації через підроблення, на її думку, підпису ОСОБА_4, відсутності договору щодо встановлення сервітуту.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про землеустрій» план земельної ділянки - графічне зображення, що відображає місцезнаходження, зовнішні межі земельної ділянки та межі земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельних сервітутів), а також розміщення об'єктів нерухомого майна, природних ресурсів на земельній ділянці.

Такого способу захисту, як скасування плану земельної ділянки не передбачено законом та не може мати правових наслідків, оскільки не гарантуватиме захисту порушеного права.

Як зазначено вище, сервітут встановлений на підставі закону та проведено його державну реєстрацію сервітуту.

Щодо вимоги про визнання діючим сервітут - право проходу і проїзду на велосипеді у межах і за місцем розташування у відповідності до технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки ОСОБА_3, на яку поширюється право сервітуту ( а.с. 244-269), суд зазначає, що місце розташування безстрокового сервітуту та його площу вказано у копії державного акта та витязі із Державого земельного кадастру земельної ділянки, кадастровий номер :01:026:0433.

Цей сервітут був погоджений ОСОБА_4, його площу вказано у договорі купівлі-продажу земельної ділянки.

А тому підстав вважати, що місце розташування та площа сервітуту, вказаного у документах не відповідає площі та фактичному місцю його розташування, суд не вбачає.

Відповідно до частин 3, 4 статті 101 ЗК України, частин 3 , 7 статті 403 ЗК власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом. Власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту.

В обґрунтування підстав та розміру грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача за користування сервітутом, ОСОБА_3 зазначила те, що відповідач не приймав участі в утриманні земельної ділянки, визначеної земельним сервітутом.

В той же час, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 не надає ОСОБА_2 права користування земельною ділянкою щодо якої встановлено сервітут, заперечуючи проти місця розташування та площі.

Оскільки сервітут право проходу та проїзду на велосипеді встановлений безстроково та між сторонами попередньо не було погоджено розміру плати за користування сервітутом, підстав для стягнення з ОСОБА_2 плати за користування сервітутом суд не вбачає. В задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Детального аналізу інших наданих сторонами доказів суд не наводить, так як на висновки суду дані докази не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України, судовий збір за частково задоволену вимогу немайнового характеру, що складає 50 % встановленої законом розміру судового збору з вимоги немайнового характеру, в сумі 275,6 слід стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави.

Керуючись статтями 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання укладеним договору сервітутного користування земельною ділянкою, зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 надати доступ ОСОБА_2 в здійсненні його права проходу та проїзду на велосипеді через земельну ділянку, площею 37 кв.м, розташовану за адресою: м. Бердичів вул. Шелушкова, 83, в межах позначених на кадастровому плані земельної ділянки, кадастровий номер :01:026:0433.

У задоволення решти позову ОСОБА_2 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про скасування земельного сервітуту, визнання діючим сервітуту за місцем фактичного його розташування, стягнення грошових коштів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 275,6 грн. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ними копії рішення.

Суддя І.Ю.Хуторна