У х в а л а

іменем україни

24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ШтеликС.П., Журавель В.І., Закропивного О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 18 вересня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 2202/0907/88-016, згідно якого останній отримав у банку кредит у сумі 15 тис. дол. США. З метою забезпечення виконання умов зазначеного кредитного договору між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, згідно якого в іпотеку банку було передано належне відповідачу на праві власності: нежиле приміщення - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1; земельну ділянку загальною площею 0,0302 га, яка призначена для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, що розташована на території Соколівської сільської ради за указаною адресою.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір відступлення права вимоги, за умовами якого до останнього перейшло відповідне право вимоги за спірним кредитним договором та договором іпотеки.

Посилаючись на те, що боржник взяті на себе кредитні зобов'язання належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 03 липня 2014 року утворився борг по кредиту, відсотках та пені на загальну суму 9 040 дол. 79 центів США, ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Ярмолинецького районного суду від 19 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 листопада 2015 року, позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2202/0907/88-016 від 18 вересня 2007 року, що складає 9040 дол. 79 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України на дату розрахунку (03 липня 2014 року) становить 107 042 грн 95 коп., а саме: заборгованість по основній сумі кредиту в сумі 8 422 дол. США, що еквівалентно 99 716 грн 48 коп.; заборгованість по процентах за користування кредитом в сумі 468 дол. 32 центи США, що еквівалентно 5 544 грн 91 коп.; заборгованість по пені в сумі 150 дол. 47 центів США, що еквівалентно 1 781 грн 56 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно договору іпотеки від 18 вересня 2007 року, а саме: нежиле приміщення - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку загальною площею 0,0302 га, яка призначена для роздрібної торгівлі та комерційних послуг, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1, які належать на праві власності ОСОБА_4, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення дій з реалізації предмета іпотеки.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2015 року, залишене без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23 листопада 2015 року,ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що боржник належним чином не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 03 липня 2014 року кредитна заборгованість складає 9 040 дол. 79 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 107 042 грн 95 коп., у зв'язку із чим підлягають задоволенню позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення указаної суми боргу.

Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у зв'язку із чим оскаржені судові рішення відповідають вимогам щодо їх законності та обґрунтованості.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, у порушення вимог чинного законодавства не зазначив у резолютивній частині рішення початкову ціну реалізації предмета іпотеки не можуть бути підставою для скасування оскаржених судових рішень з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові в справі № 6-1205цс15 від 23 грудня 2015 року, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, уразі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам ч. 6 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 Цивільного процесуального кодексу України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. При цьому суд повинен зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Інші наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів попередніх інстанцій також не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 23 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: С.П. Штелик

В.І.Журавель

О.В. Закропивний