АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/5737/15-ц Головуючий в 1 інстанції: Решетов В.В. Номер провадження: 22-ц/791/503/16 Доповідач Іванова І.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Іванової І.П.

суддів: Базіль Л.В., Полікарпової О.М.,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 листопада 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір № б/н від 14 серпня 2013 року, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 25 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а відповідач порушив взяті на себе зобовязання відповідно до договору, у звязку з чим ОСОБА_1 станом на 31 липня 2015 року має заборгованість у розмірі 37 564,76 грн.

Тому, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 37 564,76 грн. за кредитним договором № б/н від 14 серпня 2013 року, що складається із: заборгованості за кредитом у сумі 24 516,41 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 10 199,18 грн., заборгованості за пенею та комісією 584,18 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн, штрафу (процентна частина) 1764,99 грн, та просив стягнути судові витрати у розмірі 1218 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 листопада 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати.

Судом встановлено, що позивач не довів укладення договору з ОСОБА_1

Заслухавши доповідача, сторони, що зявились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з наданих позивачем доказів не вбачається, що з ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Такого висновку суд дійшов обґрунтовано.

Згідно анкети-заяви від 27 листопада 2012 року, яка долучена до матеріалів справи (а.с.8), не вбачається укладення договору № б/н від 14 серпня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, де також не вказано у якому розмірі надано позивачем кредит, та чи ознайомлена відповідачка з Правилами, тарифами та умовами обслуговування та кредитування, а також чи отримувала їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦПК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З чого вбачається, що необхідною умовою такого правочину як надання кредитних коштів є укладення кредитного договору. Однак, в матеріалах справи відсутній цей договір, натомість наявна анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 27 листопада 2012 року, що свідчить про те, що між сторонами не було укладено безпосередньо договору № б/н від 14 серпня 2013 року. Тому, прохання позивача стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за договором № б/н від 14 серпня 2013 року є безпідставними, за його відсутності як такого. Анкета-заява від 27 листопада 2012 року не може вважатися доказом укладання кредитного договору та передання кредитних коштів відповідачу.

У своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив с того, що позивачем пропущено строк позовної давності. Також на те, що судом було встановлено та не заперечувалося відповідачем, що підписавши заяву ОСОБА_1 засвідчила, що ознайомлена та згідна з Умовами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку. Однак, з такими доводами апеляційної скарги колегія суддів погодитися не може, оскільки ці доводи суперечать матеріалам справи та поясненням відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, суд взагалі не вирішував питання про застосування строків позовної давності.

ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає в скарзі, що датою 02/09 (останній день строку дії картки) визначено кінцеву дату для здійснення Позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання свої грошових зобовязань за кредитним договором № б/н від 28 лютого 2006 року. З чого вбачається, що позивач не визначився, з яким рішенням він не згоден, зазначаючи строки позовної давності, договір № б/н від 28 лютого 2006 року та боржника ОСОБА_2, що стає не зрозумілим, на що намагається посилатися скаржник у своїх доводах.

Тому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги до уваги не приймаються, як такі, що є не визначеними та не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами, і такі, що не спростовують висновки суду.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч. 1 ст. 307, ст.308, п.1 ч. 1 ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий І.П. Іванова

Судді: Л.В. Базіль

ОСОБА_3