АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3497/16 Головуючий 1 інст. - Труханович В.В.
Справа № 639/4231/15-ц
Категорія: договір фінансового лізингу
Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмежено відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 вересня 2015 року,

у с т а н о в и л а:

В травні 2015 року Товариство з обмежено відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (далі - ТОВ «Порше Лізинг Україна») в особі свого представника ОСОБА_3 звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу.

На обґрунтування представник позивача вказав, що 14 липня 2011 року укладено Договір про фінансовий лізинг, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобов'язалось придбати у свою власність та передати у користування ОСОБА_1 автомобіль марки «Аudі», реєстраційний номер НОМЕР_1, а останній - сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Поручителем за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за даним договором виступив ОСОБА_2

За актом прийому-передачі від 14 липня 2011 року ОСОБА_1 передано предмет договору.

Відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування) ОСОБА_1 здійснював лізингові платежі.

Однак з січня 2014 року умови договору про фінансовий лізинг виконані не були. На повідомлення, направлені позивачем 03 та 16 січня 2014 року, 05 та 17 лютого 2014 року, 04 березня та 17 березня 2014 року, 07 квітня та 17 квітня 2014 року, 05 та 19 травня 2014 року відповідачі не відреагували. 05 червня 2014 року позивач повідомив відповідачам про відмову від Договору про фінансовий лізинг, укладеного14 липня 2011 року.

05 серпня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Харкова Хижняк А.М. вчинено виконавчий напис № 1290 про повернення ОСОБА_1 автомобіля марки «Аudі», реєстраційний номер НОМЕР_1, позивачу.

Постановами старшого державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мазій М.А. від 07 серпня 2014 року та від 12 серпня 2014 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню Виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Харкова Хижняк А.М. № 1290 від 05 серпня 2014 року та оголошено розшук транспортного засобу - предмету Договору про фінансовий лізинг. Акт опису та арешту автомобіля марки «Аudі», реєстраційний номер НОМЕР_1, складено 13 серпня 2014 року.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» суму основної заборгованості в розмірі 70 084 грн. 79 коп., а також збитки в розмірі 232 134 грн. 30 коп. (різниця між вартістю об'єкта лізингу та сумою несплачених лізингових платежів на момент повернення об'єкта лізингу із розрахунку: 30 823 грн. 44 коп. х 22 205 грн. 00 коп. (доларовий еквівалент гривні станом на 20 квітня 2015 року) - 452 300 грн. 81 коп.); штраф в розмірі 5 312 грн. 11 коп. згідно з пунктом 8.2.2. Договору про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року; 7 040 грн. 43 коп. пені згідно з пунктом 8.2.1. Договору про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року; 3% річних в загальному розмірі 2 112 грн. 07 коп.; 30 788 грн. 09 коп. інфляційних втрат; проценти за користування чужими грошовими коштами за період заборгованості в розмірі 8 657 грн. 21 коп.; 47 689 грн. 69 коп. неустойки, а також судові витрати.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 вересня 2015 року, уточненим ухвалою цього ж суду від 03 грудня 2015 року, позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» задоволено.

На користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку стягнута заборгованість за Договором про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року в загальному розмірі 464 573 грн. 83 коп., а судовий збір - по 1 827 грн. 00 коп. з кожного.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 07 квітня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

ОСОБА_2 з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не звертався.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції. Зокрема зазначає, що з жовтня 2013 року він не мав можливості користуватись транспортним засобом через його технічну несправність, яка була визнана гарантійною подією; заборгованість на дату продажу ТОВ «Порше Лізинг Україна» автомобіля марки «Аudі», реєстраційний номер НОМЕР_1, складає суму в розмірі 6 155 грн. 30 коп.; позивач не повідомив відповідачів про реалізацію транспортного засобу та про вартість його реалізації, у зв'язку з чим він не мав змоги вирахувати фактичну заборгованість; штрафні санкції є завищеними, при цьому платежі від 15 березня 2014 року, 15 квітня 2014 року, від 15 травня 2014 року та від 15 червня 2014 року не повинні били ним сплачуватися у зв'язку з фактичним погашенням заборгованості.

В запереченнях на апеляційну скаргу Таран М.В. - представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_2 своїх заперечень на апеляційну скаргу не надав.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте вказані вимоги закону залишилися поза увагою суду.

Згідно з частиною другою статті 1, статтею 2 Закону України в редакції від 16 січня 2004 року № 723/97-ВР «Про фінансовий лізинг» (далі - Закон № 723/97-ВР) за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувача на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлі-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За частинами 1, 2 статті 806 ЦК України за договором лізтингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодерджувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найом (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Право лізингодавця відмовитися від договору лізингу передбачено частиною 2 статті 7 Закону № 723/97-ВР, а наслідки розірвання - визначено статтею 10 цього Закону, зокрема пунктами 5 і 6, якими передбачено право лізингодавця стягнути з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса та вимагати відшкодування збитків відповідно до закону або договору.

Матеріали справи свідчать, що 14 липня 2011 року укладено Договір про фінансовий лізинг, за умовами якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» зобов'язалось придбати у свою власність та передати у користування ОСОБА_1 автомобіль марки «Аudі», реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 460 287 грн. 50 коп., а ОСОБА_1 - зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Поручителем за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за даним договором виступив ОСОБА_2

За актом прийому-передачі від 21 липня 2011 року ОСОБА_1 передано предмет договору.

Лізинговий платіж згідно з умовами Договору про фінансовий лізинг сторони погодили в еквіваленті 1 284 долари США 31 цент.

Відповідно до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (плану відшкодування) ОСОБА_1 повинен був здійснювати лізингові платежі в певному розмірі еквіваленту долара.

Починаючи з квітня 2012 року свої зобов'язання по сплаті лізингових платежів ОСОБА_1 порушував, лізингові платежі сплачував не в повному обсязі, з січня 2014 року по червень 2014 року лізингові платежі не сплачені. Ці обставини підтвердив в суді апеляційної інстанції Медяник А.В. - представник ОСОБА_1

16 березня 2012 року та 20 березня 2012 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» направило відповідачам вимоги про сплату заборгованості за Договором про фінансовий лізинг та повернення об'єкта лізингу, на які вини не відреагували.

05 червня 2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» направило відповідачам вимогу про сплату заборгованості за Договором про фінансовий лізинг, повернення об'єкта лізингу та повідомило про відмову від договору, яка ОСОБА_1 була отримана 08 червня 2014 року.

Частинами 2-3 статті 7 Закону № 723/97-ВР встановлено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 10 днів.

Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

В пунктах 8.2.1., 8.2.2. Договору про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року передбачено, що у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовуються наступні санкції: пеня у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу; штрафні санкції за вимоги щодо сплати, надіслані ТОВ «Порше Лізинг Україна» (пункт 8.3.1. цього контракту): еквівалент 15 доларів США 00 центів за першу вимогу, еквівалент 20 доларів США 00 центів - за другу вимогу, еквівалент 25 доларів США 00 центів - за третю вимогу (якщо позивач вирішить надіслати таку третю вимогу).

05 серпня 2014 року на підставі Виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М., посвідченого за реєстровим № 1290, ОСОБА_1 запропоновано повернути на корись ТОВ «Порше Лізинг Україна» автомобіль марки «Аudі», реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 460 287 грн. 50 коп.

Вказаний Виконавчий напис пред'явлено до примусового виконання Жовтневому відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Жовтневий ВДВС Харківського МУЮ).

На підставі постанов старшого державного виконавця Жовтневого ВДВС Харківського МУЮ Мазій М.А. від 07 серпня 2014 року та 12 серпня 2014 року відкрито виконавче провадження з виконання Виконавчого напису № 1290, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М., та оголошено розшук даного транспортного засобу. Автомобіль марки «Аudі», реєстраційний номер НОМЕР_1, вилучено у лізингоодержувача 13 серпня 2014 року, що підтверджується актом державного виконавця (а. с. 20, 30, 35, 72-72, 74-78, т. 1).

За період з 16 січня 2014 року по червень 2014 року ОСОБА_1 не сплатив лізингові платежі в загальному розмірі 77 523 грн. 54 коп.: 7 438 грн. 75 коп. (рахунок № 00172900 від 02 січня 2014 року), 11 173 грн. 49 коп. (рахунок № 00178810 від 03 лютого 2014 року), 13 742 грн. 11 коп. (рахунок № 00184868 від 03 березня 2014 року), 14 718 грн. 20 коп. (рахунок № 00192329 від 01 квітня 2014 року), 15 090 грн. 64 коп. (рахунок № 00198991 від 05 травня 2014 року), 15 360 грн. 35 коп. (рахунок № 00204841 від 03 червня 2014 року).

ОСОБА_1 повідомлявся про несплату неодноразово.

Доказів того, що ОСОБА_1 сплатив вказані лізингові платежі в повному обсязі, матеріали справи не містить. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

З урахуванням нагадувань щодо несплаченого платежу, штраф складає суму в загальному розмірі 5 412 грн. 11 коп. із наступного розрахунку: 502 грн. 57 коп. (рахунок-фактура № 00175774 від 03 січня 2014 року) + 419 грн. 34 коп. (рахунок-фактура № 00176601 від 16 січня 2014 року) + 546 грн. 91 коп. (рахунок-фактура № 00181846 від 05 лютого 2014 року) + 347 грн. 58 коп. (рахунок-фактура № 00182764 від 17 лютого 2014 року) + 480 грн. 28 коп. (рахунок-фактура № 00187853 від 04 березня 2014 року) +394 грн. 30 коп. (рахунок-фактура № 00190045 від 17 березня 2014 року) + 603 грн. 70 коп. (рахунок-фактура № 00195355 від 07 квітня 2014 року) + 411 грн. 58 коп. (рахунок-фактура № 00196364 від 17 квітня 2014 року) + 594 грн. 67 коп. (рахунок-фактура №» 00197492 від 05 травня 2014 року) + 488 грн. 88 коп. (рахунок-фактура № 00202622 від 19 травня 2014 року) + 622 грн. 32 коп. (рахунок-фактура № 00207838 від 05 червня 2014 року).

Пеня складає суму в загальному розмірі 7 040 грн. 43 коп. із наступного розрахунку:

1. За період з 15 лютого 2014 року по 20 квітня 2015 року: 11 173 грн. 49 коп.

(розмір заборгованості) х 10% : 365 х 430 (кількість прострочених днів) = 1 316 грн. 49 коп.

2. За період з 15 березня 2014 року по 20 квітня 2015 року: 13 742 грн. 11 коп.

(розмір заборгованості) х 10% : 365 х 402 (кількість прострочених днів) = 1 513 грн. 51 коп.

3. За період з 15 квітня 2014 року по 20 квітня 2015 року: 14 718 грн. 20 коп.

(розмір заборгованості) х 10% : 365 х 371 (кількість прострочених днів) = 1 496 грн. 01 коп..

4. За період з 15 травня 2014 року по 20 квітня 2015 року: 15 090 грн. 64 коп.

(розмір заборгованості) х 10% : 365 х 341 (кількість прострочених днів) = 1 409 грн. 84 коп.

5. За період з 15 червня 2014 року по 20 квітня 2015 року: 15 360 грн. 35 коп.

(розмір заборгованості) х 10% : 365 х 310 (кількість прострочених днів) = 1 304 грн. 58 коп.

3% річних складають суму в загальному розмірі 2 112 грн. 07 коп. із наступного розрахунку:

1. За період з 15 лютого 2014 року по 20 квітня 2015 року: 11 173 грн. 49 коп.

(розмір заборгованості) х 3% : 365 х 430 (кількість прострочених днів) = 394 грн. 90 коп.

2. За період з 15 березня 2014 року по 20 квітня 2015 року: 13 742 грн. 11 коп.

(розмір заборгованості) х 3% : 365 х 402 (кількість прострочених днів) = 454 грн. 05 коп.

3. За період з 15 квітня 2014 року по 20 квітня 2015 року: 14 718 грн. 20 коп.

(розмір заборгованості) х 3% : 365 х 371 (кількість прострочених днів) = 448 грн. 80 коп.

4. За період з 15 травня 2014 року по 20 квітня 2015 року: 15 090 грн. 64 коп.

(розмір заборгованості) х 3% : 365 х 341 (кількість прострочених днів) = 442 грн. 95 коп.

1.5.За період з 15 червня 2014 року по 20 квітня 2015 року: 15 360 грн. 35 коп.

(розмір заборгованості) х 3% : 365 х 310 (кількість прострочених днів) = 391 грн. 37 коп.

21 червня 2012 року укладено Договір про надання юридично-консультаційних послуг, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Тріпл Сі» (далі - ТОВ «ЮК «Тріпл Сі») зобов'язалася забезпечити повернення об'єкта лізингу позивачу, виконання лізингоодержувачем грошових зобов'язань перед ТОВ «Порше Лізинг Україна» відповідно до договору лізингу, вжиття заходів, спрямованих на представництво інтересів позивача у виконавчому та судовому провадженні з метою вилучення майна, переданого лізингоодержувачу за договором лізингу, та/або стягнення з лізингоодержувача грошових коштів, зокрема, заборгованості зі сплати лізингових платежів.

В пункті 16.1. Договору про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року сторони погодили, що незалежно від виконання цього контракту або проведення операцій, запланованих в рамках цього контракту, усі витрати і збитки (включаючи ті з них, що пов'язані з виплатою гонорарів за юридичні чи фінансові консалтингові послуги), завдані у зв'язку з укладенням або виконанням цього контракту, а також операціями, запланованими в рамках виконання цього контракту, відшкодовуються стороною, яка завдала такі збитки.

За надання послуг ТОВ «Порше Лізинг Україна» сплатило суму в загальному розмірі 60 655 грн. 77 коп.

Статтею 16 № 723/97-ВР передбачено, що лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані за виконанням договору лізингу.

За положеннями цієї статті збитки, понесені на оплату послуг ТОВ «ЮК «Тріпл Сі», пов'язані з забезпеченням виконання умов договору з повернення і вилучення об'єкта лізингу. Отже, сума в розмірі 60 655 грн. 77 коп. належать до витрат лізингодавця, що безпосереднього пов'язані з виконанням договору лізингу.

Оскільки ТОВ «ЮК «Тріпл Сі» надавалися послуги з забезпечення підготовки і супровід вчинення виконавчого напису, забезпечення і супровід відкриття виконавчого провадження, здійснення заходів щодо розшуку майна боржника, це є підтвердженням надання послуг, пов'язаних із забезпеченням виконання умов договору з повернення і вилученню об'єкта лізингу.

Відповідно до частини 2 статті 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

08 червня 2014 року ОСОБА_1 був повідомлений про сплату заборгованості за Договором про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року та повернення об'єкта лізингу, який вилучено у лізингоодержувача 13 серпня 2014 року.

Неустойка складає суму в загальному розмірі 47 689 грн. 69 коп. із наступного розрахунку:

1. За червень 2014 року - 6 058 грн. 45 коп. (10 097 грн. 42 коп. (лізинговий платіж)

х 2 х 9 (кількість прострочених днів) : 30 днів).

2. За липень 2014 року - 30 566 грн. 57 коп. (15 283 грн. 29 коп. (лізинговий платіж)

х 2 х 31 (кількість прострочених днів) : 31 день).

3. За серпень 2014 року - 11 064 грн. 67 коп. (15 591 грн. 13 коп. (лізинговий платіж) х 2 х 11 (кількість прострочених днів) : 31 день).

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості в розмірі 70 084 грн. 79 коп. з урахуванням позовних вимог, а також 5 412 грн. 11 коп.. штрафу, 7 040 грн. 43 коп. пені, 3% річних в розмірі 2 112 грн. 07 коп., витрат лізингодавця, що безпосереднього пов'язані з виконанням договору лізингу в розмірі 60 655 грн. 77 коп. та 47 689 грн. 69 коп. неустойки в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача.

Однак з висновком суду в частині визначення розміру різниці між вартістю об'єкта лізингу та сумою несплачених лізингових платежів на момент повернення об'єкта лізингу, процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 8 657 грн. 21 коп., інфляційних витрат погодитись не можна з огляду на наступне.

В пунктах 6.3. та 12.9. Договору про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року сторони погодили, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за Договором про фінансовий лізинг на користь позивача, відображають справедливу вартістю об'єкта лізингу та забезпечують отримання позивачем очікуваної станом на дату виконання цього договору суми на основі діючого курсу доларів США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком, як буде обрано за рішенням ТОВ «Порше Лізинг Україна», станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті.

У разі дострокового закінчення строку лізингу/розірвання контракту відповідно до пункту 12 контракту, відмови лізингоодержувача придбати об'єкт лізингу, як передбачено пунктом 4.2., а також якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» вимагає повернення об'єкта лізингу відповідно до інших положень контракту, лізингоодержувач зобов'язаний повернути об'єкт за свій рахунок у відмінному робочому та технічному стані за адресою місцезнаходження позивача, якщо інша адреса не вказана ТОВ «Порше Лізинг Україна», впродовж десяти робочих днів від дати одержання відповідного запиту. В цей же строк лізингоодержувач сплачує ТОВ «Порше Лізинг Україна» будь-яку різницю між вартістю об'єкта лізингу (тобто сумою грошових коштів, що було фактично отримано позивачем в результаті продажу об'єкта лізингу або, якщо об'єкт лізингу залишився у власності ТОВ «Порше Лізинг Україна», ринковою вартістю об'єкта лізингу, що визначається професійним оцінювачем майна відповідно до чинного законодавства) та лізинговими платежами, що залишилися несплаченими відповідно до графіка покриття витрат на виплати лізингових платежів (плану відшкодування), а також іншими платежами, що залишилися несплаченими лізингоодержувачем відповідно до контракту. Сторони погодили, що вказана різниця є упущеною вигодою ТОВ «Порше Лізинг Україна», має бути відшкодована лізингоодержувачем відповідно до умов контракту та чинного законодавства. Зобов'язання щодо сплати такої різниці залишається чинним до моменту його виконання лізингоодержувачем, в тому числі після закінчення строку лізингу/розірвання контракту.

Із договору купівлі-продажу/поставки бувшого у користуванні автомобіля, укладеного в простій письмовій формі, вбачається що 22 грудня 2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» на умовах поставки передало автомобіль марки «Аudі», реєстраційний номер НОМЕР_1, Товариству з обмеженою відповідальністю «Престиж-Авто».

Згідно з актом прийому-передачі ціна автомобілю - 482 396 грн. 22 коп., у тому числі ПДВ - 30 095 грн. 41 коп. (а. с. 116-118 т. 1).

За правилами пунктів 14,1.219, 14.1.178 Податкового кодексу України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу у цього Кодексу.

Отже, податок на додану вартість не входить до ціни товару.

Таким чином, фактично отримано позивачем в результаті продажу об'єкта лізингу суму в розмірі 452 300 грн. 81 коп.

Станом на 13 серпня 2014 року ОСОБА_1 не сплачено лізингових платежів (без врахування заборгованості в загальному розмірі 70 084 грн. 79 коп.) за період з липня 2014 року по червень 2016 року згідно з графіком в загальному розмірі 30 823 доларів США 44 центи.

З урахуванням курсу долару США на дату продажу обьєкта лізингу - 22 грудня 2014 року в розмірі 15,76937 грн. за один долар США 00 центів різниця між вартістю об`єкта лізингу та сумою несплачених лізингових платежів на момент повернення об'єкта лізингу становить 33 784 грн. 84 коп. із розрахунку: 30 823 доларів США 44 центи х 15,76937 - 452 300 грн. 81 коп.

Рішення суду першої інстанції підлягає в цій частині зміні з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 307 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХП «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини 2 статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Саме така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Оскільки між сторонами виникли правовідносини на підставі Договору про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року за змістом якого ОСОБА_1 отримав автомобіль у користування з зобов'язанням сплачувати лізингові платежі в еквіваленті 1 284 доларів США 31 цент, суд першої інстанції помилково застосував до такого грошового зобов'язання положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривні.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставно отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону: адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини 1 статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею за рахунок іншої особи (потерпілого) баз достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналіз положень частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 177, частини 1 статті 202, частин 1, 2 статті 205, частини 1 статті 207, частини 1 статті 121 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося у не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною статті 11 ЦК України.

Частина 2 статті 1212 ЦУК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов'язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених статтями 11, 600, 601, 604-607, 609 ЦК України, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто, у разі, коли поведінка набувача,потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 УЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини 1 статті 1212 ЦК України у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Саме така правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13 та від 24 вересня 2014 року у справі № 6-122цс14, які відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Оскільки Договір про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року є укладеним, підстав для стягнення коштів в розмірі 8 657 грн. 21 коп. немає.

Отже, з ОСОБА_1 ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» підлягає сплаті сума в загальному розмірі 226 779 грн. 70 коп. (70 084 грн. 79 коп. (заборгованість) + 33 784 грн. 84 коп. (різниця між вартістю об'єкта лізингу та сумою несплачених лізингових платежів на момент повернення об'єкта лізингу) + 5 412 грн. 11 коп. (штраф) + 7 040 грн. 43 коп. (пеня) + 2 112 грн. 07 коп. (3% річних) + 60 655 грн. 77 коп. (надання послуг, пов'язаних із забезпеченням виконання умов договору з повернення і вилученню об'єкта лізингу) + 47 689 грн. 69 коп. неустойки).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 з жовтня 2013 року не мав можливості користуватися транспортним засобом у зв'язку з його технічною несправністю, не можу бути прийняті до уваги.

Згідно з актом прийому-передачу, підписаного 21 липня 2011 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_1, лізингодавець підтвердив, що передав предмет лізингу, який перебуває у відмінному стані, у комплектації та на умовах, визначених в Договорі про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року.

В пунктах 9.2., 9.4., 9.5. Договору про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року сторони погодили, що лізингоодержувач зобов'язаний належним чином забезпечувати технічне обслуговування об'єкта лізингу, проводити всі необхідні ремонтні роботі, державні технічні огляди, технічне обслуговування, а також здійснювати на постійній основі нагляд за бездоганним функціонуванням та екологічним станом об'єкта лізингу у відповідності до загальних умов виробника. Лізингоодержувач зобов'язаний належним чином проводити технічні огляди відповідно до вимог законодавства. Лізингоодержувач несе відповідальність за всі збитки, заподіяні внаслідок невиконання своїх зобов'язань, незалежно від того, чи були вони спричинені лізингоодержувачем або третім сторонам. Усі витрати, пов'язані з державним технічним оглядом, технічним обслуговуванням та ремонтами об'єкта лізингу, відповідно до даного пункту, покриваються в повній мірі лізингоодрежувачем. На вимогу ТОВ «Порше Лізинг Україна» лізингоодержувач зобов'язаний надати документи, підтверджуючі проведення ремонтних робіт та технічних оглядів, технічного обслуговування. У випадку, якщо ТОВ «Порше Лізинг Україна» з будь-яких причин понесло такі витрати, лізингоодержувач зобов'язаний відшкодувати такі витрати позивачу протягом п'яти робочих днів з дати відправлення лізингоодержувачу відповідного повідомлення ТОВ «Порше Лізинг Україна».

Лізингоодержувач за свій власний рахунок несе відповідальність за щоденне підтримання об'єкта лізингу в робочому стані, включаючи регулярне чищення, миття та технічне обслуговування об'єкта лізингу у відповідності до рекомендацій виробника, включаючи проведення оглядів та, на вимогу, поповнення паливно-мастильних матеріалів, гальмівної рідини, води, а також незаплановану зміну шин, фільтрів тощо. Лізингоодержувач зобов'язаний використовувати пальне належного виду та високої якості при користуванні об'єктом лізингу.

Лізингоодержувач зобов'язаний експлуатувати об'єкт лізингу у відповідності до чинного законодавства. У випадку порушення законодавства лізингоодержувач несе відповідальність за всі наслідки, що можуть виникнути у зв'язку з цим, та сплачує всі штрафи відповідним органам.

Посилання в апеляційній скарзі на неправильно визначений розмірі збитків не грунтуються на законі.

Умови визначення різниці між вартістю об'єкта лізингу сторони погодили, зокрема в 12.9. Договору про фінансовий лізинг від 14 липня 2011 року.

Згідно з пунктом 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозицій однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

За правилами статей 526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 вересня 2015 року змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Товариства з обмежено відповідальністю «Порше Лізинг Україна» суму в розмірі 226 779 грн. 70 коп. (двісті двадцять шість тисяч сімсот сімдесят дев'ять грн. 70 коп.).

В задоволенні позову про стягнення інфляційних витрат та процентів за користування чужими грошовими коштами - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

Р.М.Піддубний