Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2016 Справа №607/18026/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Грицай К.М.

за участю секретаря Григорусь О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Загребелля» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Загребелля» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2237 грн. 13 коп. з урахуванням індексу інфляції 351 грн. 05 коп. та 3% річних 95 грн. 48 коп. та судовий збір 1218 грн. 00 коп, посилаючись на те, що останні тривалий час проводили оплату частково, а тому утворилась заборгованість на вказану суму, яка із місяця в місяць зростала.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися з невідомої суду на те причини, заяви про розгляд справи за їх відсутності, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подали, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини:

ПП «Загребелля» здійснює утримання будинків та прибудинкових територій згідно рішень виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 30.12.2005 р. №1743 «Про передачу будинків», від 12.10.2011 р. №1709 «Про передачу будинків» та Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд від 01 січня 2012 року.

04.01.2006 року між Уповноваженим органом власника житла департаментом житлово-комунального господарства, екології і транспорту Тернопільської міської ради в особі начальника ОСОБА_4 та ПП «Загребелля» укладено Договір про виконання робіт по утриманню житлових будинків та при будинкових територій. Предметом договору є надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень.

Рішенням Тернопільської міської ради №1603 від 28.09.2011 р. «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та при будинкових територій і на інші житлово-комунальні послуги» затверджено структуру основних витрат.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: м. Тернопіль вул. Лучаківського, 5/3, як слідує з довідки № 1090 від 08.10.2015 року, виданої ПП «Загребелля».В квартирі, крім нього, зареєстровані: батько ОСОБА_3, мати ОСОБА_2 Власником особового рахунку вказаної житлової площі є ОСОБА_1

Розмір щомісячної плати визначено на підставі рішення Тернопільської міської ради №1603 від 28.09.2011 р. «Про встановлення та погодження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та на інші житлово-комунальні послуги», і становить 82 грн. 40 коп.

Судом зясовано, що відповідачі не вносили плату за спожиті послуги в повному розмірі, а лише здійснювали часткову проплату, через що утворилася заборгованість, станом на жовтень 2014 р., в розмірі 2237 грн. 13 коп. про що свідчить наявний при матеріалах справи розрахунок заборгованості. Також, на підтвердження того, що ПП «Загребелля» надавались житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та при будинкової території у матеріалах справи містяться акти виконаних робіт.

Відповідно до ст.ст. 67, 68, 160 ЖК України, власник та повнолітні члени його сім»ї зобов»язані щомісячно вносити плату за надані послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, що передбачено п.5 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду від 27 лютого 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПП «Загнебелля» заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2237 грн. 13 коп., з урахуванням індексу інфляції в сумі 351 грн. 05 коп., 3 % річних в розмірі 95 грн. 48 коп. та понесені судові витрати у розмірі 121 грн. 80 коп., як вбачається з ухвали Тернопільського міськрайонного суду № 607/21382/14-ц від 24.06.2015 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2015 року за заявою відповідача ОСОБА_1 скасовано судовий наказ від 27 лютого 2015 року та розяснено позивачу право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справи за зверненнями фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року, власники, а також повнолітні члени сім'ї власника квартир багатоповерхових будинків, які є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, зобов'язані за рахунок власних коштів брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території згідно своєї частки в майні будинку і вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Положеннями ст. ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обовязком оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Разом з тим, суд вважає, що вказана заборгованість підлягає стягненню лише з ОСОБА_1, який є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов'язки по оплаті вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК Української РСР).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є власниками даної квартири, їх відносини з власником квартири з приводу оплати за користування жилим приміщенням і комунальними послугами регулюються положеннями ст. 162 ЖК України, а тому правові підстави для покладення на них відповідальності зі сплати зазначених послуг на користь позивача відсутні.

Щодо вимог про стягнення трьох процентів річних за весь час прострочення виконання зобовязання слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, в якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті З частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України за № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року.

Згідно з положеннями ст.11 ЦК України зобовязання виникають не лише з підстав, передбачених законодавством, зокрема, з угод, а також з дій громадян і організацій, які в силу загальних засад і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обовязки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача, який є власником квартири ОСОБА_1 на користь позивача 2237 грн. 13 коп. з урахуванням індексу інфляції 351 грн. 05 коп. та 3 % річних 95 грн. 48 коп. заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території. Оскільки, відповідачем не було подано доказів щодо невиконання наданих послуг виконавцем.

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь ПП «Загребелля» понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в сумі 1218 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 322, 509, 526, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, 224, 226, 228, 233, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий), в користь приватного підприємства «Загребелля» (46018, м. Тернопіль вул. Карпенка, 12, р/р 3 «РБ Аваль» м. Київ МФО 380805, код 31490793) заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2237 (дві тисячі двісті тридцять сім) грн. 13 коп., з урахуванням індексу інфляції в сумі 351 (триста пятдесят одна) грн. 05 коп., 3 % річних у розмірі 95 (девяносто пять) грн. 48 коп. та понесенні витрати на оплату судового збору у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп..

У задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяОСОБА_5