НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/7754/15
№ 2/183/658/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач звернулася з позовом, в якому з урахуванням уточнень просила:

встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу -ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 1966 року.

визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належала йому на підставі Свідоцтва від 06 грудня 1993 року, зареєстрованого в Книзі актових записів під № 35 в Новомосковському БТІ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживала спільно однією сім'єю з ОСОБА_3 та вела з ним спільне господарство з 1966 року за адресою АДРЕСА_1. Означена квартира належить позивачу та належала ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Із посиланням на норми ст.ст. 60, 70 СК України, вказує, що половина квартири належить їй, як дружині померлого. Крім того, після смерті ОСОБА_3 позивач в порядку, визначеному пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного Кодексу УРСР (1963р.) прийняла спадщину шляхом вступ в управління та володіння спадковим майном. Так позивач продовжувала проживати і проживає в квартирі, підтримує її в жилому стані, робить поточні ремонти, сплачує за житлово-комунальні послуги. Крім позивача з ОСОБА_3 у даній квартирі більше ніхто не проживав. Інші спадкоємці за законом, які б могли претендувати на частку ОСОБА_3 після його смерті (спільна дитина позивача та померлого) в період відведений для прийняття спадщини не виявила наміру її прийняти, заяв до нотаріуса про прийняття спадщини не пред'являла. Проживала і проживає окремо і має своє житло. 02 грудня 2015 року позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, належну ОСОБА_3, однак нотаріусом винесена постанова про відмову у видачі свідоцтва на підставі того, що неможливо встановити факт сімейних відносин зі спадкодавцем і даний факт може бути встановлений лише в судовому порядку, що змусило позивача звернутися з позовом до суду, як особу, що має право на отримання спадщини в порядку ст.529 Цивільного Кодексу УРСР (1963р.), ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України. Зазначає, що на момент смерті та після смерті ОСОБА_3, позивач проживала в квартирі АДРЕСА_1, тому фактично прийняла спадщину. Однак через тривалий хворобливий стан не зареєструвала своє право власності на частку вищевказаної квартири в органах БТІ.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених у позові. Позивач в судовому засіданні суду пояснила, що проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю з 1966 року. ОСОБА_3 перебував на час проживання та до дня смерті у шлюбі із ОСОБА_4 та розлученим не був. Позивач та померлий вели спільне господарство, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет, позивач та померлий працювали, витрачаючи отримані кошти в інтересах сім`ї. Спільна донька позивача та померлого - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. Не заперечив проти задоволення позову.

В судовому засіданні допитано в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які кожен окремо підтвердили факт спільного проживання позивача та ОСОБА_3 однією сім`єю, як чоловіка та дружини з 1966 року. Ведення ними спільного господарства.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 06 грудня 1993 року ОСОБА_3 набув у спільну сумісну власність із ОСОБА_1 квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 44,3 кв.м. /а.с.7/

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 57 років ОСОБА_3 помер /а.с.5/.

З 1966 року та по момент смерті ОСОБА_3 проживав із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.8, 31-32, 55/.

02 грудня 2015 року позивач звернулась до Новомосковської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 на спадкове майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, вказуючи, що прийняла спадщину.

Листом нотаріуса від 02 грудня 2015 року № 2540/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 в зв`язку з ненаданням доказів на підтвердження факту родинних відносин, підстав для закликання до спадкоємства /а.с.55/.

Розглядаючи позовні вимоги про визнання права власності на ? частину спадкового майна в порядку спадкування за законом, суд виходить з наступного.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

За таких обставин до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Цивільного Кодексу УРСР (1963р.).

Згідно зі ст.524 ЦК УРСР (1963р.), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

У відповідності до ст.529 ЦК УРСР (1963 р.), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Положення статей 530-532, 535 також не відносили до спадкоємців іншої, ніж перша, черги осіб, що проживали однією сім`єю із спадкодавцем. Означена норма з`явилася лише із вступом у дію норм ЦК України 01 січня 2004 року.

Відтак, підстав для висновку про наявність у позивача права на отримання в порядку спадкування за законом спадкового майна після смерті ОСОБА_3 як спадкоємця першої черги суд не вбачає і в задоволенні позову про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 належить відмовити.

Що-ж до встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з 1966 року, суд виходить з наступного.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Не допускається вирішення справи в порядку окремого провадження, якщо заява містить вимогу про визнання права, зокрема права власності. У порядку окремого провадження можуть розглядатися заяви про належність правовстановлюючого документу. Проте потрібно враховувати, що якщо нотаріусом відмовлено особі в оформленні права на спадщину (видачі, свідоцтва про право на спадщину), вона може звернутися до суду за захистом своїх прав відповідно до ст. 16 ЦК та п. 23 ППВСУ від 30 травня 2008 № 7.

У відповідності до п.5 ч.1, ч.2 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, посилаючись на норми СК України вказувала, що проживала з померлим однією сім`єю, як чоловік та жінка з 1966 року і цей факт їй необхідний для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Так, положення ст. 3 СК України визначають, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У відповідності до отриманої судом відповіді Новомосковського МРВ ДРАЦС ГТУ Юстиції у Дніпропетровській області № 287/04-24 від 05 травня 2016 року ОСОБА_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на день смерті перебував у шлюбних відносинах з ОСОБА_4.

За таких обставин, підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1966 року - позивача та ОСОБА_3 суд не вбачає, оскільки створення померлим сім'ї з ОСОБА_1 суперечить моральним засадам суспільства, і позивач не може набувати право на спадщину, як спадкоємець за законом, а встановлення факту проживання не зумовлює юридичних наслідків, тому підстави для задоволення заяви відсутні.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень ст.88 ЦПК України та враховуючи відмову в задоволенні позову - судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 13 червня 2016 року.

Суддя Д.О. Парфьонов