Номер провадження: 22-ц/785/7459/16
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Сегеди С.М.

Кравця Ю.І.

при секретарі Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Київська районна адміністрація Одеської міської ради, управління земельних ресурсів Одеської міської ради про захист порушених прав і інтересів, усунення перешкод у здійсненні цивільних правза апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_3) на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вимогами ухвалити судове рішення, яким припинити дії ОСОБА_4 щодо порушення прав ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою площею 341 кв.м. по АДРЕСА_1; визнати право ОСОБА_3 на знесення паркану, встановленого ОСОБА_4 на спірній земельній ділянці та право на встановлення паркану на виконання судового рішення від 23 грудня 2013 року своїми силами і за свій рахунок; усунути перешкоди зі сторони ОСОБА_4 при знесенні старого паркану і встановлені нового та при перенесенні вигрібних ям з спірної земельної ділянки.

При цьому, позивач вказав, що ОСОБА_4 чинить перешкоди державному виконавцю у здійсненні заходів примусового виконання виконавчих листів, тому судове рішення до сьогодні не виконано.

Невиконання рішення суду щодо визначення порядку користування земельною ділянкою позбавляє ОСОБА_3 отримати безоплатно від Одеської міськради у власність земельну ділянку площею 341 кв.м. по АДРЕСА_1, тому як межі земельної ділянки що перебуває у його користуванні в натурі не винесені.

ОСОБА_3 вимагав ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право на знесення старого паркану, що встановлений на земельній ділянці, на яку за ним - позивачем визнано право користування, та на встановлення нового паркану на виконання судового рішення про визначення порядку користування земельною ділянкою та усунути перешкоди з боку ОСОБА_4 на знесення старого паркану, встановлення нового паркану, перенесення вигрібних ям, що належать ОСОБА_4, але розташовані на його позивача ділянці.

В судовому засіданні:

- представник позивача вимоги підтримала у повному обсязі;

- представник відповідача позов не визнала, пояснивши про відсутність у ОСОБА_3 відповідних документів, що посвідчують його право на користування земельною ділянкою площею 341 кв.м. по АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_4, треті особи Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Управління земельних ресурсів Одеської міської ради про захист порушених прав і інтересів, усунення перешкод у здійсненні цивільних прав

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_3) просить рішення Київського районного суду м. Одеси скасувати повністю, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з вимогами ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відмовляючи в задоволенні вищевказаного позову суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

Житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі у такому співвідношенні: 3/4 частини будинку і споруд належать ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 14 жовтня 2004 року (право власності позивача зареєстроване в електронному реєстрі речових прав на нерухомість); 1/4 частина будинку і споруд належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 03 грудня 1999 року.

Житловий будинок і господарські споруди розташовані на земельній ділянці площею 567 кв.м. по АДРЕСА_1.

Спір між сторонами щодо порядку користування земельною ділянкою вирішено рішенням апеляційного суду Одеської області, ухваленим 23 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, встановлення меж земельної ділянки і за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою.

Судовим рішенням ОСОБА_3 в особисте користування виділено земельну ділянку площею 341 кв.м. по АДРЕСА_1, співвласнику ОСОБА_4 в особисте користування виділено земельну ділянку площею 226 кв.м. по АДРЕСА_1.

Рішення суду вступило в законну силу, на примусове виконання судом видані виконавчі листи.

Будь-яка заінтересована особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за охороною свого права і захистити його відповідними способами, передбаченими законом.

Під способом захисту суб'єктивного права розуміється визначений законом порядок забезпечення відновлення (визнання) порушених прав і одночасного правового впливу на порушника з метою відновлення порушеної майнової і немайнової сфери.

Ст. 16 ЦК України встановлюються такі способи захисту цивільних прав: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку особи в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи залагодження матеріальної шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно з матеріалами даної справи, право позивача на користування земельною ділянкою визначено вищевказаним рішенням суду.

Виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів №2-1362/10, виданих Київським райсудом м. Одеси 18 квітня 2014 року щодо визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 державною виконавчою службою не закінчене.

Виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України (стаття 124 Конституції).

Виконання рішення суду в цивільній справі здійснюється відповідно до статей 367-389 ЦПК України, Закону «Про виконавче провадження», інструкції Міністерства юстиції від 15 грудня 1999 року N 74/5 та інших правових актів.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що позивач неправильно обрав спосіб захисту своїх прав та інтересів щодо користування земельною ділянкою, тому позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог щодо вищевказаного позову, що є обов'язком сторін згідно з засадами змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 (в інтересах ОСОБА_3) - відхилити. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 вересня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи Київська районна адміністрація Одеської міської ради, управління земельних ресурсів Одеської міської ради про захист порушених прав і інтересів, усунення перешкод у здійсненні цивільних прав -залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду

Одеської області С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда

Ю.І. Кравець