Провадження № 22-ц/779/1641/2016
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.,

секретаря Турів О.М.,

з участю: апелянта ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та суми індексу інфляції,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних та суми індексу інфляції. В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 року з відповідача на її користь було стягнуто борг за договором позики в розмірі 54000 грн. На виконання цього рішення був виданий виконавчий лист, однак в примусовому порядку стягнення боргу проведено не було. Оскільки відповідач зобов'язання не виконує, то на підставі ч.2 ст.625 ЦК України просила стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 42082,20 грн. та 3% річних від простроченої суми боргу, що становить 4571,61 грн.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму індексу інфляції у розмірі 41115 грн. 60 коп. та три проценти річних у розмірі 3421 грн. 71 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп.

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

На вказане заочне рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його таким, що підлягає скасуванню. Зокрема, зазначає, що у день ухвалення рішення він перебував на розгляді справи в Тернопільському міськрайонному суді. Також зазначає, що суд розглянув справу з порушенням правил підсудності. Справа розглянута не в Богородчанському районному суді, за місцем його проживання, а за вибором позивача, де остання проживає, що є порушенням норм ЦПК. Першопочатково справу за основним боргом було розглянуто саме в Богородчанському районному суді. Також апелянт стверджує, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки виконавче провадження було відкрито 10.12.2015 року, рішення про стягнення боргу було виконане ним в належні терміни та в строк, встановлений виконавчою службою.

З наведених підстав апелянт просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з мотивів, викладених у ній.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання відповідача перед позивачем щодо повернення позики в розмірі 54000 грн. виконано не було, а тому позивач на підставі ч.2 ст.625 ЦК України має право на отримання від боржника - відповідача по справі за період прострочення виконання з 21.09.2013 року по 31.10.2015 року індексу інфляції в розмірі 41115,60 грн. та трьох процентів річних в розмірі 3421,71 грн.

З таким висновком погоджується також і колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_3 було стягнуто борг за договором позики в розмірі 54000 грн. Згідно договору позики відповідач зобов'язався повернути борг до 20.09.2013 року (а.с.5).

На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист, який знаходився на виконанні у відділі державної виконавчої служби Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області (а.с.7-11).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вірно встановив, що відповідач зобов'язання щодо повернення боргу за договором позики не виконав, а тому з відповідача в користь позивача підлягають стягненню індекс інфляції та три відсотки річних за період невиконання зобов'язання.

Враховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд розглянув справу з порушенням правил підсудності, у суді за вибором позивача, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач зареєстрований у м.Івано-Франківську (а.с.17), тому позов пред'явлено із дотриманням правил загальної підсудності за зареєстрованим місцем проживання відповідача, тобто до Івано-Франківського міського суду.

Також в апеляційній скарзі апелянт стверджує, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки виконавче провадження було відкрито 10.12.2015 року, рішення про стягнення боргу було виконано відповідачем в належні терміни та в строк, встановлений виконавчою службою. Такі доводи колегія суддів відхиляє в зв'язку з наступним.

Так, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення боргу з відповідача в користь позивача було відкрито відділом ДВС Богородчанського РУЮ 01.04.2014 року (а.с.10), проте пізніше виконавчий лист було направлено за належністю до іншого відділу ДВС. Обов'язок відповідача щодо повернення коштів виник на підставі договору позики та рішення Богородчанського районного суду від 24.12.2013 року, про яке відповідачу було відомо. Надані відповідачем копії квитанцій (а.с.79) підтверджують те, що відповідач почав виконувати свої зобов'язання перед позивачем тільки 22.03.2016 року, проте оскаржуваним рішенням стягнуто індекс інфляції та три відсотки річних за період невиконання зобов'язання з 21.09.2013 року по 31.10.2015 року, що є правом позивача, незалежно від виконання зобов'язання в подальшому.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Також колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву апелянта і повернути останньому помилково направлений на адресу апеляційного суду оригінал квитанції № 0.0.549291989.1 від 11.05.2016 року про сплату судового збору в сумі 275 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Повернути ОСОБА_2 оригінал квитанції № 0.0.549291989.1 від 11.05.2016 року про сплату судового збору в сумі 275 грн. 60 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

Г.П. Мелінишин