Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.06.2016 Справа №607/2397/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді В.М.Братасюка

за участі секретаря судового засідання О.І. Чичкевич

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу , -

встановив:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.11.2001 року, актовий запис 1611.

Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий час сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не пов'язані сімейним побутом та стали чужими людьми один одному.

В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав. В останнє судове засідання не з'явився, направив заяву з клопотанням про розгляд справи за власної відсутності за наявними доказами, позов підтримує.

Відповідач в судове засідання з'явився, з огляду на ту обставину, що у подружжя перебуває на вихованні двооє дітей, просив суд визначити строк на примирення. В останнє судове засідання відповідач не з'явився, хоча своєчасно повідомлявся по час і місце судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини:

Сторони перебувають у шлюбі з 17.11.2001 року, котрий був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 1611.

Від щлюбу у сторін спору є двоє дітей - син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них.

На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Юридичною підставою для застосування судами України прецедентів ЄСПЛ є положення п. 1 Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", відповідно до якого Україна визнала обов'язковою "і без укладання спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції".

У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 р. "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647/98).

В судовому засіданні при вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач тривалий час не проживають сім'єю, у них різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами спору припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо.

В судовому засіданні 30.03.2016 року судом, зважаючи на клопотання сторони відповідача, сторонам спору було надано строк на примирення до 01.06.2016 з метою збереження шлюбу та сім'ї.

По завершенню наданого судом строку на примирення сторони спору не з'явилися в судове засідання й позивач заяви про підтримку позову та клопотання про розгляд провадження за його відсутності, не відкликав.

Відтак системний аналіз наданих сторонами спору доказів дозволяє суду зробити висновок, що зважаючи на відносили, які склалися між сторонами спору, та бажання сторін спору вільно визначати свій «приватний простір», збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін спору.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 61, 215, 222 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу

України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зареєстрований 17.11.2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 1611.

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий В.М. Братасюк