Провадження № 2-о/225/88/2016
Справа № 225/1495/16-ц
Головуючий у справі ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

за участю:

секретаря Бондарчук Т.І.,

представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції в Донецькій області про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2016 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 13 січня 2016 року в Пролетарському районі м. Донецька Донецької області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13 січня 2016 року в м. Донецьку від хронічної судинно-мозкової недостатності померла його бабуся ОСОБА_4. Наступного дня його матері ОСОБА_2 видали лікарське свідоцтво про смерть на імя бабусі № 557, завірене печатками ДНР. З цим лікарським свідоцтвом він звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції в Донецькій області з метою оформлення державної реєстрації смерті ОСОБА_4 та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. Однак, йому було відмовлено в реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть, так як представлене ним лікарське свідоцтво про смерть видане незаконно створеною установою ДНР, тому є недійсним та не створює правових наслідків. При цьому, йому було розяснено право на звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті.

Вичерпавши всі можливі дії щодо реєстрації смерті своєї бабусі, змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті.

Встановлення факту смерті ОСОБА_4 в Пролетарському районі м.Донецька Донецької області, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка.

Заявник в судове засідання не зявився, його інтереси за довіреністю представляла ОСОБА_2, яка в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні.

При цьому в судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 була допитана в якості свідка у відповідності до вимог ст. 62 ЦПК України. Так вона суду показала, що вона є матір'ю заявника по справі. Померла ОСОБА_4 є її свекрухою. Суду зазначила, що з батьком заявника по справі та сином померлої прожила у шлюбі 13 років. Їй відомо, що ОСОБА_4 хворіла серцево - судинною хворобою, приймала ліки. 18 листопада 2015 року вони її провідували, все було добре. В грудні 2015 року вона стала почувати себе гірше, протинабрякові ліки їй не допомагали. В кінці грудня її поклали в лікарню ім. Вишневського в м. Донецьку. Після лікування, вона стала почувати себе краще, у звязку з чим її виписали з лікарні. 12 січня 2016 року її забрали додому. Наступного дня її оглянув лікар, набряків не було. Однак, наприкінці дня вона нікого не впізнавала, перестала приймати їжу і пити. Лікар сказав, що довго вона не проживе. Вона пішла за ліками, але дихання ОСОБА_4 стало перериватися і вона померла 13 січня 2016 року. 14 січня 2016 року її поховали на кладовищі "6 Капитальное" разом з чоловіком.

Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Димитрівського міського управління юстиції в Донецькій області в судове засідання не зявився, тому суд розглядав справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, показання свідка ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Як встановлено судом на підставі свідоцтва про народження 24 червня 1984 року народився ОСОБА_3, тобто заявник по справі. В свідоцтві про народження його батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_5, а тому є бабусею заявника по справі.

Представник заявника ОСОБА_2, допитана судом в якості свідка згідно ст. 62 ЦПК України про відомі їй обставини, що мають значення для справи, які ні ким і ні чим не спростовані, пыдтвердила факт смерті ОСОБА_4 13 січня 2016 року в Пролетарському районі м. Донецька від серцево - судинно - мозкової недостатності. Факт смерті ОСОБА_4 також підтверджується наданими заявником суду фотокопіями з місця захоронення своєї бабусі (а.с. 11).

З огляду на це, суд зазначає.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 7 листопада 2014 р. № 1085 із змінами та доповненнями м.Донецьк віднесено до населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі документи, видані органами так званої «Донецької народної республіки» є недійсними та не створюють юридичних наслідків. Таким чином отримання у цих органів документів про смерть ОСОБА_4 не створить для заявника юридичних наслідків, а саме він не зможе здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_4 та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка.

У звязку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції.

При цьому, бланки суворої звітності, в тому числі документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, які були видані на цих територіях після 01.12.2014 року не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Отже, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою,

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України.

Оскільки отримане заявником лікарське свідоцтво про смерть № 557 від 14.01.2016 року не відповідає формі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, яке є підставою для проведення державної реєстрації смерті, то підставою для державної реєстрації смерті є виключно рішення суду про встановлення смерті особи в певний час.

При цьому, згідно п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року № 1064 у разі державної реєстрації смерті, запис в реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього таких відомостей, як зокрема місце смерті померлої особи.

Отже, крім встановлення факту смерті, заявнику необхідно встановити місце смерті померлої ОСОБА_4 на момент його смерті.

Аналізуючи надані представником заявника докази, її показання в якості свідка, суд вважає встановленим факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 13 січня 2016 року в Пролетарському районі м. Донецька Донецької області.

Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла в м. Донецьку Пролетарського району Донецької області 13 січня 2016 року від хронічної судинно мозкової недостатності.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя: