Провадження №2/760/3907/16
Справа 760/7787/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КП 'Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду' Солом'янського району м.Києва про зобов"язання вчнити дії, суддя -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду та просять:

-зобов'язати відповідача виконати в повному обсязі рішення Жовтневого районного суду від 24.10.1997 р. щодо заміни ліфтів у будинку №210, що знаходиться на вул. Борщагівській;

- зобов'язати відповідача пред'явити документи про дійсний технічний стан будинку, його інженерного обладнання, тепло- і водопровідних мереж, допоміжних приміщень;

- зобов'язати відповідача надати інформацію про дійсний економічний стан будинку та прибудинкової території;

- зобов'язати відповідача надати в повній мірі фінансові документи щодо оренди (приміщення на 1 поверсі, реклама на прибудинковій території, засоби зв'язку, розміщені на даху будинку ).

Позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права, свободи та інтереси фізичних осіб захищаються у спосіб, визначений законами України.

У ст. 16 ЦК України вказані способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Так, позивачі посилаються на ту обставину, що згідно рішення Жовтневого суду від 24.10.1997 року відповідач у справі мав здійснити заміну ліфтів у будинку №210, що знаходиться на вул. Борщагівській, проте станом на день подачі позовної заяви вимоги не виконані.

Як вбачається з тексту поданої заяви, позивачі в своїй позовній заяві не зазначили право, захисту якого вони вимагають, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем, не зазначили предмет позову, тобто з якими саме вимогами вони звертаються до відповідача, які їхні права порушуються, оспорюються або не визнаються відповідачем, якими доказами підтверджуються ці обставини та в який спосіб, визначений ст. 16 ЦК України, вони просять поновити їхні права.

Позивачі просять суд зобов'язати відповідача виконати в повному обсязі рішення Жовтневого районного суду від 24.10.1997 р., однак не зазначили доказів того, чи зверталися вони щодо виконання цього рішення суду до органів виконавчої служби для його примусового виконання.

Крім того, що стосується вимог зобов'язати відповідача пред'явити документи про дійсний технічний стан будинку, його інженерного обладнання, тепло- і водопровідних мереж, допоміжних приміщень; зобов'язати відповідача надати інформацію про дійсний економічний стан будинку та прибудинкової території; зобов'язати відповідача надати в повній мірі фінансові документи щодо оренди (приміщення на 1 поверсі, реклама на прибудинковій території, засоби зв'язку, розміщені на даху будинку ) , у позовній заяві не зазначено чи зверталися позивачі за зазначеними документами та інформацією до відповідача, чи було їм відмовлено у наданні вищезазначеного.

Як вбачається з поданої заяви, в ній не зазначені докази, які обґрунтовують позовні вимоги заявлені до відповідача або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

При вивчені матеріалів позовної заяви також встановлено, що вона подана з порушенням вимог цивільно - процесуального законодавства, а саме процесуальний документ (позовна заява) - викладений російською мовою без перекладу.

Відповідно до ст. 10 Конституції України в Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч. 3 ст. 8 Закону України «Про засади державної мовної політики» кожному гарантується право на захист у відповідних державних органах і суді своїх мовних прав і законних інтересів, мовних прав і законних інтересів своїх дітей, на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади і органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, юридичних і фізичних осіб, якими порушуються мовні права і свободи людини і громадянина.

Відповідно до ст. 7 ЦПК України мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Відповідно до ч. 3 ст. 14 вказаного Закону сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

У своєму рішенні Конституційний суд України від 13.12.2011 в справі № 17-рп/2011 п. 4.2 зазначив, що встановлення законодавчих можливостей використання в судочинстві регіональних мов або мов меншин слід розглядати також в аспекті забезпечення реалізації прав кожного на звернення до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, та на захист своїх прав будь-якими не забороненими законом засобами; гарантування права на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Враховуючи вищевикладене, позивачі не навели суду доказів, що у межах території, на яку поширюється цивільна юрисдикція Солом'янського районного суду м. Києва поширена регіональна мова (мови)- російська.

Виходячи з того, що згідно ст. 7 ЦК України мовою цивільного судочинства є українська, згідно з положеннями ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», позивачам необхідно викласти заяву в належній формі, відповідно норми ст. 119 ЦПК України, дотримання яких є передумовою відкриття провадження у справі.

Окрім того, ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Стаття 5 Закону України "Про судовий збір" визначає суб'єктів та підстави їх звільнення від сплати судового збору.

Пунктом 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривні.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана: фізичною особою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

В п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачами заявлено чотири самостійних немайнових вимоги.

Проте доказів сплати позивачами судового збору не надано. Однак, в позовній заяві позивачі лише посилаються на Закон України «Про захист прав споживачів» та зазначають, що позивач-2 є інвалідом 2 групи. Інших документів та доказів, що підтверджують звільнення від вказаних витрат позивачами також не надано.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Також, в позовній заяві зазначені лише ініціали позивача та відповідача, що є порушенням п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, так позовна заява повинна містити ім»я та по-батькові позивача та відповідача.

Як вбачається з поданої заяви, до неї не додано достатньо доказів, які обґрунтовують позовні вимоги заявлені до відповідача.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При таких обставинах, керуючись ст. ст. 119 - 121, ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КП 'Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду' Солом'янського району м.Києва про зобов"язання вчнити дії - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Недоліки позовної заяви мають бути усунуті шляхом подання окремої вмотивованої заяви з врахуванням викладених в даній ухвалі недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: