Справа № 502/510/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Кілія

Кілійськийрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія цивільну справу за позовом

прокурора Ізмаїльської місцевої прокуратури в інтересах держави

в особі Вилківського територіального відділу Західно-Чорноморського

державного басейнового управління охорони, використання та відтворення

водних живих ресурсів та регулювання рибальства

до

ОСОБА_1

про

про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Кілійського району Одеської області 05.03.2015 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення на користь держави в особі Вилківського територіального відділу Західно-Чорноморського державного басейнового управління охорони, використання та відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальстваматеріальної шкоди в розмірі 1479 гривень, завданої навколишньому природному середовищу.

Відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 15.12.2015 року припинено діяльність міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, та створено місцеві прокуратури, які є їх правонаступниками при здійсненні представницької функції. На підставі цього 13.04.2016 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла уточнена позовна заява, позивачем в якій зазначено Прокурора ізмаїльської місцевої прокуратури в інтересах держави особі Вилківського територіального відділу Західно-Чорноморського державного басейнового управління охорони, використання та відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства.

З позовної заяви та уточненої позовної заяви вбачається, 10.12.2013 року о 08 годині 10 хвилин на каналі Дунай - Сасик в районі села Приморське громадянин ОСОБА_1 здійснював промисловий лов водних живих біоресурсів забороненим знаряддям лову для любительського рибальства, а саме сіткою, в результаті чого завдав збитків рибним запасам України в розмірі: сазан у кількості 4 штуки на суму 1224 гривень, білий амур у кількості 1 штука на суму 255 гривень.

Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 17.09.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України. Вказаний вирок набрав чинності 17.10.2014 року. Однак до теперішнього часу шкода, завдана ОСОБА_1 рибним запасам України ним добровільно не відшкодована, а також не стягнута.

На підставі цього прокурор Ізмаїльської місцевої прокуратури Порущенко Є.В. просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Вилківського територіального відділу Західно-Чорноморського державного басейнового управління охорони, використання та відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальстваматеріальної шкоди в розмірі 1479 гривень, завданої навколишньому природному середовищу.

Прокурор, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла заява про те, що він заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за його відсутності, у випадку неявки у судове засідання відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не надав.

На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог судом достовірно встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Вироком Кілійського районного суду Одеської області від 17.09.2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а також призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

З вказаного вироку вбачається, що 10.12.2013 року о 08 годині 10 хвилин на каналі Дунай - Сасик в районі села Приморське громадянин ОСОБА_1 маючи намір на незаконне найняття рибним промислом, не маючи спеціального дозволу, в порушення п. 3.15 Прави любительського й спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 року № 19 здійснював промисловий лов водних живих біоресурсів забороненим знаряддям лову для любительського рибальства, а саме сіткою, в результаті чого виловив рибу цінних видів: а саме: сазана у кількості 4 штуки, білого амура у кількості 1 штука.

Відповідно до виписки із Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2001 року за № 1209, ОСОБА_1 завдав шкоди рибним запасам України в розмірі 1479 гривень, що складається з наступного: сазан у кількості 4 шт., вартістю 306 гривень за шт., на суму 1244 гривень; білий амур у кількості 1 шт., вартістю 255 гривень за шт., на суму 255 гривень.

Частиною 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

З ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» вбачається, що підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист невизначеного кола осіб , а також коли порушуються інтереси держави.

Право прокурора звернутися до суду з позовною заявою на захист інтересів держави передбачено також ст. 45 ЦПК України, відповідно до якої прокурор здійснює в суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому даним кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно ст. 66 Конституції України кожен громадянин зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до ч. 2 ст.10 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно ч. 1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» передбачено, що порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному розмірі.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Враховуючи досліджені письмові докази, а також наведені норми законодавства, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

В ст. 79 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі зазначеного суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок в дохід держави.

Керуючись ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.ст. 10, 63 Закону України «Про тваринний світ», ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 88, 209, 212, 213, 214, 215, 217, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави в особі Вилківського територіального відділу Західно-Чорноморського державного басейнового управління охорони, використання та відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства (Одеська область, Кілійський район, м. Вилкове, вул. Калініна, 41, обслуговується у ВДКС України у Кілійському районі Одеської області, р/р 0234, код одержувача: 37905000, МФО: 828011) матеріальну шкоду, завдану навколишньому природному середовищу, в розмірі 1479 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок, який зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан