Справа № 727/2176/16-ц
Провадження № 2/727/929/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Семенка О.В.

за участю:

секретаря судових засідань Гончарук Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні зі стягнення грошової компенсації та визнання права власності на 1/2 частку будинку ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні зі стягнення грошової компенсації та визнання права власності на 1/2 частку будинку.

В позові посилається на те, що житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить їй, ОСОБА_4, та відповідачу ОСОБА_3.

Їй належить на праві спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 19 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 листопада 2015 року.

Попередня власниця 1/2 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1, ОСОБА_6, успадкувала 1/2 частину після смерті матері ОСОБА_7. Даний факт підтверджується рішенням Шевченківського районного суду від 03 листопада 2015 року, про визнання за ОСОБА_6, права власності на 1/2 частку житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Співвласником вищезазначеного житлового будинку є ОСОБА_3, який фактично успадкував частину будинку після смерті своєї дружини, але не оформив спадщину. Відповідач в будинку АДРЕСА_1 не проживає, має окреме житло по АДРЕСА_2 де є зареєстрованими та фактично проживає, що підтверджується довідкою КЖРЕП № 5 від 24 березня 2016 року.

Вона та відповідач не є членами однієї сім'ї, разом не проживають та не ведуть спільного господарства.

Відповідач, в супереч вимогам ст. 322 ЦК України, відповідно до якої «Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом», майно не утримує.

Вона, як співвласник будинку неодноразово зверталась до відповідача з пропозицією здійснити ремонт житлового будинку та надвірних споруд, оскільки в будинку не здійснювались ремонтні роботи досить давно і він знаходиться в аварійному стані, а також облаштувати прибудинкову (дворову) територію та збудувати новий паркан, на що відповідач відповів категоричною відмовою з посиланням на те, що воно йому не потрібно, у нього є інше житло, а здійснювати вкладення в будинок грошових коштів, він робити цього не буде, оскільки проживати він там не збирається. Тобто будинок вже тривалий час перебуває без ремонту та в стані не придатному для проживання. Вона, як співвласник будинку, не може розпочати в ньому ремонтні роботи у зв'язку із відсутністю порозуміння з відповідачем, а тому це унеможливлює користування майном обома сторонами.

Крім цього, відповідач не несе витрати по сплаті всіх комунальних послуг та поточні витрати на утримання житлового будинку, що робить неможливим спільне володіння та користування майном. Всі витрати на комунальні платежі здійснює лише вона, що спричиняє їй суттєві матеріальні збитки.

Всі вищевказані дані, на її думку, свідчать про те, що Відповідач втратив інтерес до спірного приміщення та про неможливість спільного володіння та користування майном.

Вона пропонувала відповідачу сплатити вартість ? частки належного йому житлового будинку, або ж щоб він сплатив їй вартість належної їй ? частки спільного майна, проте погодження та розуміння з даної ситуації зі сторони відповідача не було. Тому вона змушена була звернутись до суду з даним позовом.

Згідно висновку експерта від 22 березня 2016 року, частка відповідача є незначною, її неможливо виділити в натурі та спільне володіння та користування житловим будинком є неможливим, припинення права на частку відповідача не завдасть йому істотної шкоди.

Ціна позову визначена згідно експертизи від 22 березня 2016 року, виходячи із вартості ? частки будинку АДРЕСА_1, що становить 30000 грн.

Нею, згідно квитанції від 28 березня 2016 року, внесено на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Чернівці вартість ? частки відповідача у будинковолодінні по АДРЕСА_1, що складає 30000 грн.

Сукупність зазначених вище обставин у відповідності з ч.1 ст. 365 ЦК України є підставою для припинення права ОСОБА_3 на частку у спільному житловому будинку за рішенням суду.

Просила припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3, на 1/8 частку житлового будинку АДРЕСА_1, з виплатою грошової компенсації. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1, в розмірі 30000 грн., що становить ринкову вартість частки житлового будинку ОСОБА_3. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась та надіслала на адресу суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином повістками, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення та по справі можливо постановити заочне рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 на підставі договору дарування від 19 листопада 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М., та зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19 листопада 2015 року, належить на праві спільної часткової власності 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, що підтверджується копією даного договору та копією витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 5-6).

Відповідач ОСОБА_3 після смерті дружини ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично успадкував ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1, але не оформив спадщину.

Згідно довідки КЖРЕП № 5 від 24 березня 2016 року, у будинку АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований (а.с. 32).

Згідно довідки АДП ГУДМС України в Чернівецькій області ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.51).

Згідно звіту про незалежну оцінку майна від 22 березня 2016 року, складеного оцінювачем ТОВ «Схід-П Експерт» ОСОБА_10, оціночна вартість житлового будинку АДРЕСА_1 становить 60000 грн. Оціночна вартість 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 становить 30000 грн. (а.с. 7-16)..

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та може звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання судом цього права.

За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності передбачає право володіння, користування та розпорядження з боку власника своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Судом встановлено, що частка відповідача є незначною та є фактично неподільною, у зв'язку з чим спільне володіння та користування житловим будинком є неможливим. Припинення права відповідача на частку не завдасть йому істотної шкоди, оскільки він проживає за іншою адресою. Відповідач за спірною адресою не зареєстрований та не проживає. Витрат на утримання житлового будинку не здійснює.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно копії квитанції № 68 від 28 березня 2016 року позивачем ОСОБА_2 внесено на депозитний рахунок вартість 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 34).

Таким чином є підстави для припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 з виплатою йому за рахунок ОСОБА_2 30000 грн. компенсації вартості цієї частки.

У зв'язку з припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 слід визнати право власності на цю 1/2 частку житлового будинку.

На підставі викладеного, керуючись 15, 16, 316, 317, 319, 321, 365, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні зі стягнення грошової компенсації та визнання права власності на 1/2 частку будинку - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_3 на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1, з виплатою грошової компенсації.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1, в розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн., яка внесена на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Чернівецькій області згідно квитанції № 68 від 28.03.2016 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Чернівці за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці.

СУДДЯ Семенко О.В.