АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Болотова Є.В.

ШаховоїО.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України про визнання фактів та зобов'язання відшкодувати суми завданих збитків та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України про визнання фактів та зобов'язання відшкодувати суми завданих збитків та моральної шкоди.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та призначити відкриття провадження по справі.

Позивач, зокрема, посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку, що позивач має усунути недоліки, оскільки він має мінімальну пенсію і розраховував на дію ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та звільнення від сплати судового збору як малозабезпечений. Зазначає також, що розраховував на дію п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки його позов означає захист прав та інтересів інших осіб - загалу професорів та доцентів у подібних випадках, а не тільки його прав, та на дію п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки його позов передбачає відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

_____________________________________________________

Справа № 761/10784/16-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/11247/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Маліновська В.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України про визнання фактів та зобов'язання відшкодувати суми завданих збитків та моральної шкоди.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не усунув недоліки своєї позовної заяви відповідно до ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 23 березня 2016 року.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Так, ухвалою суду від 23 березня 2016 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для приведення її у відповідність вимогам ст. 119 ЦПК України.

Зокрема, судом визначено наступні недоліки позовної заяви, а саме не додано документу, що підтверджує сплату судового збору.

На виконання вказаної ухвали від ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява на усунення недоліків, проте недоліки, вказані в ухвалі не було усунуто, а заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору з урахуванням його майнового стану.

Згідно з ч. 2 ст. 121 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, враховуючи ту обставину, що позивачем не було виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху і не усунуто зазначені у ній недоліки, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Доводи ОСОБА_2, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», є безпідставними з огляду на таке.

Положенням ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення; громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

За правилом ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Спір стосується працевлаштування позивача, проте не є позовом про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Пільгу щодо сплати судового збору мають позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі(п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Позовна заява містить вимоги про захист прав ОСОБА_2, однак така заява не містить випадку, встановленого законом, коли ОСОБА_2 може звернутися до суду за захистом інших осіб.

Також позовна заява не відноситься до справ про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, зміст позовної заяви ОСОБА_2 та його вимоги не підпадають під застосування наведеного положення Закону України «Про судовий збір».

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Є.В. Болотов

О.В. Шахова