СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/322/16-ц
Провадження №2/547/216/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання Т.В.Артикульної,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Очеретуватської сільської ради Семенівського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги неможливістю для позивача, як спадкоємця своїх батьків, отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями у зв'язку із відсутністю зареєстрованих правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Крім позивача, спадкоємцями є брат позивача ОСОБА_2 та сестра ОСОБА_3, які відмовилися від спадщини на частину будинку і господарських споруд на користь позивача.

Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, про повне підтримання позовних вимог, додатково вказала, що постійно користувалася і продовжує користуватися батьківським будинком.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності та про повне підтримання позовних вимог.

Ураховуючи зазначене, керуючись ст. 158, 169 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

02.12.1989 помер батько ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (а.с. 7-9).

НОМЕР_2 померла мати ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - ОСОБА_5 (а.с. 10).

Після смерті матері батьків залишилась спадщина, яка складається із житлового будинку в технічному паспорті позначеного літерою А-1. Загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., з господарськими будівлями: сараєм (в технічному паспорті «Б»), сараєм (в технічному паспорті «В»), сараєм (в технічному паспорті «Г»), погрібом (в технічному паспорті під Г), банею (в технічному паспорті «Д»), вбиральнею (в технічному паспорті «Ж»), гаражем (в технічному паспорті «З»), сараєм (в технічному паспорті «б»), сараєм (в технічному паспорті «г»), огорожею (в технічному паспорті № 1), колодязем (в технічному паспорті № 2), що розташований в АДРЕСА_1 загальною вартістю 125504, 00 грн (а.с.12-16).

Записи про житловий будинок включено з 1950 року до книги погосподарського обліку с. Очеретувате на ім'я голови господарства - ОСОБА_4 (а.с. 17-18). Відповідно чинного на той час законодавства записи у погосподарських книгах щодо домогосподарства у сільській місцевості були належним та достатнім доказом існування права власності на вказані у книгах об'єкти обліку, зокрема, житлові будинки.

Спірні правовідносини щодо спадкування ОСОБА_5 після ОСОБА_4 виникли на час дії ЦК УРСР.

Так, за змістом ст.ст. 524-527 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Частина майна, що залишилась не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше (ст. 537 ЦК УРСР).

Відповідно до ст.ст. 547, 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, тобто смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами.

Отже, встановленими у справі обставинами доведено, що мати позивача прийняла спадщину свого чоловіка (батька позивача) одразу після його смерті, а, відтак, набула право власності на відповідне домогосподарство.

15.12.2004 ОСОБА_5 склала заповіт, у якому все своє майно заповіла позивачеві ОСОБА_1 (а.с. 11).

ОСОБА_5 померла НОМЕР_2 (а.с. 10). Спадкова справа на майно померлої НОМЕР_2 ОСОБА_5 № НОМЕР_3, відкрита 20.08.2014 (а.с. 21).

04.04.2016 позивач звернулась до приватного до нотаріуса з метою оформлення спадщини на житловий будинок з господарськими будівлями, проте їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 21).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України - далі ЦК). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК).

З урахуванням зазначеного суд робить висновок, що позивач є спадкоємцем за заповітом усього майна, що належало її матері ОСОБА_5. Перешкодою для видачі позивачеві нотаріусом свідоцтва про право на спадщину є відсутність належним чином оформлених документів про право власності спадкодавця на будинок із господарськими будівлями, хоча право власності первинного власника виникло з підстав, встановлених на дату будівництва - записом у погосоподарській книзі, а спадкодавця позивача - з фактичного вступу у володіння спадковим майном. Чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК ). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування").

Ураховуючи зазначене суд робить висновок, що відсутність державної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно і неможливість її здійснення за особами, які померли, порушують право позивача на отримання свідоцтва про право власності на спадщину. Саме цим позивачеві створено перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відтак суд захищає цивільне право позивача щодо отримання нею у власність спадщини після спадкодавця ОСОБА_5 та визнає за позивачем право власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 11, 57, 60, 158, 209, 212, 214, 215, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задоволити позов повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування на житловий будинок А-1 загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 27,0 кв.м., з господарськими будівлями: сараєм «Б», сараєм «В», сараєм «Г») погребом «під Г», банею «Д», вбиральнею «Ж», гаражем «З», сараєм «б», сараєм «г», огорожею № 1, колодязем № 2, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Семенівський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Ф.Харченко