АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника третьої особи Коротуна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОФІ» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олени Віталіївни, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» про визнання незаконними дій нотаріуса та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.06.2016 задоволено заяву позивача про забезпечення позову - накладено арешт на нежитлове приміщення № 164 - торгове (літера А), загальною площею 729,9 м.кв. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) та нежитлове приміщення № 164а - торгове, загальною площею 35,30 м.кв. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (Печер., Голос., Шевч. р-ни), 72, право власності на яке зареєстроване за ПАТ «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» (а.с. 53, 54).

В апеляційній скарзі третя особа, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову в забезпеченні позову. Вважає, що у суду першої інстанції були відсутні належні підстави для накладення арешту на майно, право власності на яке зареєстроване за третьої особою - банком, який знаходиться в стадії ліквідації, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача в клопотанні на адресу суду просив відкласти розгляд справи у зв'язку із хворобою. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги на ухвалу про забезпечення позову. Щодо клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, слід зазначити, що позивач є юридичною особою, а отже мав об'єктивну можливість направити іншого представника для участі у розгляді справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2016 ТОВ «ТОФІ» звернулось до суду з позовом до приватного нотаріуса КМНО Бєлломі О.В., третя особа: ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК», в якому просить:

ь визнати дії відповідача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки - об'єкт нерухомого майна нежитлове приміщення № 164 - торгове (літера А), загальною площею 729,9 м.кв. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) та нежитлове приміщення № 164а - торгове, загальною площею 35,30 м.кв. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (Печер., Голос., Шевч. р-ни), 72, згідно договору іпотеки № 1099-290713/І, серія та номер 1820, виданий 29.07.2013 - незаконними;

ь зобов'язати відповідача внести запис до державного реєстру речових прав про скасування запису про право власності № 14497340 щодо державної реєстрації права власності за ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» на об'єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення № 164 - торгове (літера А), загальною площею 729,9 м.кв. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00) та запису про право власності № 14497340 щодо державної реєстрації права власності за ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» на об'єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення № 164а - торгове, загальною площею 35,30 м.кв. (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 00), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (Печер., Голос., Шевч. р-ни), 72.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.06.2016 відкрито провадження у справі.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, право власності на яке зареєстроване за третьою особою, а також просив заборонити третій особі вчиняти будь-які дії пов'язані з відчуженням або передачею у користування спірного нерухомого майна.

Задовольняючи заяву в частині накладення арешту на майно суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти,що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України суд наклав арешт на майно, яке належить ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК», яке має у даній справі процесуальний статус третьої особи, а не відповідача.

Більш того, суд залишив поза увагою ту обставину, що ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» знаходиться в стані ліквідації, а отже в силу вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, врахувавши зміст позовних вимог, дані про особу відповідача та належність йому спірного майна, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, оскільки обраний позивачем та застосований судом вид забезпечення позову не відповідає ні позовним вимогам, ні вимогам процесуального закону.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, а відтак оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312 п. 2, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 червня 2016 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОФІ» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бєлломі Олени Віталіївни, третя особа: Публічне акціонерне товариство «ЄВРОПЕЙСЬКИЙ ГАЗОВИЙ БАНК» про визнання незаконними дій нотаріуса та зобов'язання вчинити дії - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

В задоволенні заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОФІ» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва