Справа № 366/1434/16-ц Головуючий у І інстанції Тетервак Н. А.
Провадження № 22-ц/780/5821/16 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 56 29.11.2016
УХВАЛА

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоБерезовенко Р.В.,
суддівВолохова Л.А., Олійника В.І.,
при секретаріВоробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживача та стягнення коштів.

Позов обґрунтовував тим, що 11 грудня 2015 року між ним і ТВО «ЛК «Ваш Авто» було укладено договір Фінансового лізингу № 002911 з Додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є автомобіль Сhегу RF 354-В.

Відповідно до умов Договору лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу автомобіль Сhегу RF 354-В у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на умовах, передбачених договором.

Про автомобіль він дізнався на сайті АVТО.RІА.СОМ за ціною 100 000 грн., та зателефонував до продавця. Йому роз'яснили, що дійсно такий транспортний засіб є і зараз на нього акційна ціна 100 000 грн.

Він поїхав до м. Тернопіль, де в усній формі представник відповідача роз'яснила, що дійсно такий транспортний засіб є за ціною вказаною на сайті, і що він повинен спочатку сплатити передплату за транспортний засіб 24 000 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть йому в користування предмет лізингу. В той же день він сплатив рахунок на 24 000 грн.

Повернувшись додому та уважно прочитавши договір та додатки до нього, він зрозумів, що його обманули. Представником не було роз'яснено призначення платежу в сумі 24 000 грн., який виявився адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою, перевіркою, розглядом та укладенням договору. Він же вважав, що це часткова оплата вартості транспортного засобу (зі слів представника компанії ).

В договорі це передбачено, але у нього не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надала достовірної інформації, завірила в тому, що всі істотні умови договору вона пояснила та спонукала його (позивача) підписати договір швидше, мотивуючи тим, що на неї чекають інші особи, які бажають укласти договір лізингу.

Крім цього, протягом обіцяних днів предмет лізингу так і не був переданий. Він неодноразово дзвонив до компанії, але вирішити питання так і не вдалося.

Позивач вказував на несправедливі умови договору, які не відповідають ЗУ «Про захист прав споживачів».

Також зазначав, що у зазначених договірних документах, предметом лізингу визначено: «Сhегу RF 354-В», що не може вважатися предметом договору лізингу, оскільки вона не визначена індивідуальними ознаками (не вказано який це саме транспортний засіб і чи це транспортний засіб взагалі, його виробника, колір, з пробігом чи ні, модель, комплектацію, рік випуску, згідно якого прайсу тощо).

Просив визнати договір фінансового лізингу № 002911 від 11.12.2015 року недійсним, стягнути з відповідача на свою користь сплачений авансовий платіж у розмірі 24000 грн. та вирішити питання щодо судових витрат.

Заочним рішенням Іванківського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано договір фінансового лізингу № 002911 з додатками від 11.12.2015 року, укладений між ТОВ «Лізингова компанія «Наш Авто» та ОСОБА_5 недійсним.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_5, сплачені ним за вказаним договором 24 000 грн.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що з Договору № 002911 фінансового лізингу від 11.12.2015 року укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» та ОСОБА_5, слідує, що сторони уклали договір фінансового лізингу і погодили наступні його умови.

Відповідно до п.1.1 Статті 1 Договору №002911 від 11.12. 2015 року -предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб зазначений у даній статті та у Специфікації (Додаток №2 Договору), а саме: Марка/модель - Сhегу RF 354-В; комплектація/модифікація - -; Об'єм двигуна - 35 кг; Тип - мех; Привід - 4х4.

З Додатку 2 до Договору фінансового лізингу №002911 від 11.12.2015 року (Специфікація) слідує, що: Сhегу RF 354, модель-о, комплектація, об'єм двигуна-, кількість-1, ціна в долларах - 9 486, 17 доларів.

Вартість предмета лізингу на момент укладення даного Договору зазначається у даному Договорі, розмір авансового платежу вказується у даному Договорі та в Додатку №1 до даного Договору, який є його невід»ємною частиною. (п.1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору, Лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати Предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет Лізингу у користування Лізингоодержувачу та строк та на умовах,передбачених цим Договором. Лізингоодержувач користується Предметом лізингу на умовах даного Договору фінансового лізингу та згідно з положеннями чинного законодавства.

Відповідно до п. 1.4 Договору, Лізингодавець не відповідає перед Лізингодержателем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності Предмету Лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає Продавець.

Відповідно до п.1.5 Договору, Лізингодавець разом з продавцем солідарно відповідають перед Лізингоодержувачем виключно за зобов»язаннями щодо продажу предмета Лізингу.

Також місцевий суд зазначав, що з Договору №002911 Фінансового лізингу від 11.12.2015 року слідує, що предметом фінансового лізингу є транспортний засіб, зазначений у даній статті та у Специфікації (Додаток2), з яких також вбачається: Марка/модель - Сhегу RF 354-В; комплектація/модифікація-; Об'єм двигуна- 35 кг; Тип-мех; Привід-4х4, що не можна вважати, що в Договорі та Специфікації Предмет договору (річ) визначено індивідуальними ознаками: номер двигуна, рік випуску, колір автомобіля, що є порушенням ст. 184 , ч.1 ст. 807, ч.1 ст. 203 ЦК України.

З договору №002911 від 11.12.2015 року, у графі комплектація стоїть -прочерк. Нічого про комплектацію не вказано і в Сертифікації (Додаток до Договору №2).

Проте, в самому договорі не визначено, а саме не конкретизовано сам предмет договору, рік випуску, новий чи старий і т.д, тому з договору не зрозуміло, якими деталями може бути укомплектований предмет договору лізингу.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідач не має відповідної ліцензії, отримання якої передбачено положеннями ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а сам Договір фінансового лізингу №002911 від 11.12.2015 року нотаріально не посвідчений.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір містить несправедливі умови для позивача, всупереч вимогам чинного законодавства відповідач здійснює свою діяльність не отримавши статусу фінансової установи, яка може надавати фінансові послуги, без отримання відповідної ліцензії для здійснення фінансової діяльності, оспорюваний договір лізингу не був нотаріально посвідченим, що в сукупності є передбаченими законом підставами для визнання договору недійсним і стягнення з відповідача на користь позивача сплачених за договором коштів.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони відповідають обставинам справи і узгоджуються із вимогами закону, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону). Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 ч. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону).

Проаналізувавши зміст спірного договору фінансового лізингу від 11 грудня 2015 року, суд прийшов до вірного висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача, як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Так, згідно пункту 1.4 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

За змістом ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням ст. 808 ЦК України.

Отже, судом першої інстанції обгрунтовано визнано несправедливими умови положеннь Договору, які в сукупності свідчать про відсутність належного захисту прав лізингоодержувача від неналежного виконання договірних зобов'язань лізингодавцем.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що спірний договір фінансового лізингу від 11 грудня 2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» нотаріально посвідчено не було.

Також, перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції судова колегія приймає до уваги правові позиції Верховного Суду України, викладені в постановах від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 та від 11 травня 2016 року у справі за № 6-3020цс15, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Інші обставини, на які посилається ТОВ «ВАШ АВТО» в апеляційній скарзі, щодо відсутності необхідності отримання відповідної ліцензії та неможливості застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст.628 ЦК України, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу і розцінюються критично, оскільки вони були предметом дослідження судом першої інстанції, і тому, додаткового правового аналізу не потребують, так як при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилити.

Заочне рішення Іванківського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: В.І.Олійник

Л.А.Волохов