Ухвала

іменем україни

19 вересня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення банківського вкладу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») про стягнення банківського вкладу.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 11 жовтня 2012 року між сторонами було укладено договір, згідно з яким ним було внесено на депозитний рахунок суму коштів у розмірі 2 0501 дол. США, а банк зобов'язаний був повернути кошти позивачу шляхом перерахування на поточний рахунок суму коштів у строк до 11 жовтня 2014 року, зі сплатою відсотків у розмірі 11,4 % річних. Однак, по теперішній час банк не повернув позивачу всієї суми вкладу.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на свою користь банківський вклад у розмірі 11 164,39 дол. США.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року, позов залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що банком після закінчення строку дії депозитного вкладу були виконані зобов'язання шляхом перерахування коштів, а саме - суми вкладу і відсотків на поточний рахунок позивача, а також з урахуванням того, що у банку запроваджена тимчасова адміністрація, під час якої на підставі п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

Л.М.Мазур

Т.О.Писана