Справа № 242/2299/16-ц
Провадження № 2/242/739/16
09 червня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого - судді Кротінова В.О., при секретарі Яцканич А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -
Позивач звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що 18.10.2015 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики в простій письмовій формі, відповідно до якого відповідач отримала від неї в борг грошові кошти в розмірі 7724,00 грн., про що був складений відповідний договір у вигляді розписки, яка власноручно підписана відповідачем в присутності двох свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 На теперішній час відповідач, в порушення зобов'язань, не повернула грошові кошти. Просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 7724,00 грн., судові витрати в розмірі 551, 21 грн., послуги адвоката в розмірі 1000,00 грн.
Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність, за участю її представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч.1 ст.224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній даних і доказів, з постановленням заочного рішення.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 18.10.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала від позивача в борг грошові кошти в розмірі 7724,00 грн., які відповідач повинен був повернути в строк до 01.04.2016 р. ОСОБА_2 власноручно підписана розписка в присутності двох свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 (а.с.4).
Згідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач отримав позику, але не виконав свої обов'язки за договором.
Враховуючи що відповідачем до теперішнього часу сума боргу не повернута, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача борг позики в розмірі 7724,00 грн.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються з надання послуг правової допомоги та судового збору.
Відповідно до положень статті 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, стягуються з відповідача на його користь пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.
В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 551,20 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення судових витрат на послуги адвоката суд вважає в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Згідно ч.ч.1 та 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Позивачем в підтвердження понесених витрат на правову допомогу були надані Договір доручення про надання правової допомоги від 27.04.2016 р., укладений між адвокатом Зінченко Б.Б. та ОСОБА_1 та довідка про отримання винагороди у розмірі 1000 грн.
Згідно роз»яснень пунктів 47,48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України(Рішення від 16 листопада 2000 р. № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 р. № 6-рп/2013).
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20.12.2011 р. № 4191-VІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п.47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов»язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Позивачем не надано документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, а тому підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про компенсацію витрат на правову допомогу відсутні.
Керуючись ст.ст. 525,526,530, 610, 611, 1046, 1047,1049 ЦК України, ст.ст. 57, 60, 88, 213-218, 224-232 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) борг за договором позики від 18.10.2015 року в сумі 7 724 (сім тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 00 коп. та судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 21 коп.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана до місцевого суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя