Провадження № 22-ц/780/237/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 26 09.03.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Приходька К.П.,

за участю секр етаря Дрозда Р.І.,

розглянула матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни та Києво-Святошинського районного управління юстиції, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсними договорів іпотеки.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку та зняття з реєстрації.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 14.09.2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1760рv-08-06, за умовами якого позичальнику було відкрито невідновлювальну кредитну лінію в сумі 150000,00 доларів США із сплатою процентів річних в розмірі 12,90 процентів річних, а позичальник зобов'язувався повернути повністю кредитні ресурси.

22.05.2008 року між банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 2 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої збільшено процентну ставку до 16 процентів річних.

10.07.2008 року між банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 3 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої банк збільшив розмір невідновлювальної кредитної лінії до 397 222 доларів США.

04.02.2009 року банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 5 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої п. 2.1. договору про відкриття кредитної лінії №1760рv-08-06 було викладено в новій редакції, а саме: «банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 272 664,20 доларів США з оплатою по процентній ставці 16 % процентів річних».

На виконання умов кредитного договору №1760рv-08-06 від 14.09.2006 року банком було надано позичальнику кредитні кошти в сумі 272 664 доларів США 20 центів.

17.04.2013 року між ТОВ "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом, згідно якого ТОВ " Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" набула права вимоги по договору про відкриття кредитної лінії №1760рv-08-06 від 14.09.2006 року.

Позивач вважає, що ОСОБА_4 було порушено зобов'язання, а саме порушено п.3.2 кредитного договору №1760рv-08-06 від 14.09.2006 року, згідно якого позичальник взяв на себе зобов'язання щомісячно, в термін з «01» по «10» число кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості згідно умов кредитного договору.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору №1760рv-08-06 від 14.09.2006 р., банк має право припинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику у продовженні строку дії кредитного договору, також вимагати дострокового повернення кредитних коштів, сплати процентів по них, неустойки, в т.ч. при несвоєчасному або в неповному обсязі здійснення зарахувань грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або на сплату процентів тощо.

Станом на день подання позову загальна заборгованість ОСОБА_4 перед ТОВ "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" становить 411 158 доларів США 74 центи, без врахування неустойки та пені.

Як зазначає позивач, у зв'язку з порушенням ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань згідно з кредитним договором №1760рv-08-06 від 14.09.2006 року ТОВ "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" неодноразово було направлено вимоги про усунення порушень від 30.04.2013 року, 04.04.2014 року, 10.10.2014 року. Вказані вимоги залишені без задоволення.

В забезпечення виконання зобов'язань, що випливають із договору про відкриття кредитної лінії №1760рv-08-06 від 14.09.2006 року, 14.09.2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки №1733И/0906, зареєстрований за №з-1027 та Договір іпотеки №1734И/0906, зареєстрований за №з-1029, обидва посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В.

18.04.2013 року між ТОВ "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ " Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" набуло права вимоги по вказаним договору іпотеки №1733И/0906 та договору іпотеки №1734И/0906.

У відповідності до п.1 договору іпотеки №1733И/0906, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованого за №з-1027, ОСОБА_5 передала в іпотеку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку р.п. 2005, зазначений за планом під літерою «А» загальною площею - 308,3 кв.м. житловою площею 82,2 кв.м., та надвірних будівель: огорожі з металу та дерева 1-3, колодязя з/б кільця 4.

У відповідності до п.1 договору іпотеки №1734И/0906, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованого за №з-1029 ОСОБА_5 передала в іпотеку земельну ділянку, площею 0,1524 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 з кадастровим номером НОМЕР_2.

Крім того, вказують, що відповідно до довідки № 447 від 20.09.13 року, виданої Гатненської сільською радою, у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані -ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - з 04.11.2006 року; ОСОБА_6 -ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 04.11.2006 року (малолітня дитина); ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 - з 04.11.2006 року (малолітня дитина); ОСОБА_4 -ІНФОРМАЦІЯ_4 - з 12.09.2006 року; ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_5 - з 06.03.2013 року.

Зазначають, що 18.09.2013 року відповідачам по справі були направлені вимоги про добровільне звільнення домоволодіння, однак 25.10.2013 року повернулись назад не врученими «за закінченням терміну зберігання».

Позивач зазначає, що спірний будинок був переданий в іпотеку ще до реєстрації в ньому неповнолітніх дітей, а відтак - на час укладення іпотечного договору діти не мали права власності чи права користування ним, що в свою чергу унеможливлює порушення їхніх прав на житло.

Посилаючись на викладене вище та норми закону, позивач просив суд: в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_4 перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" по договору про відкриття кредитної лінії №1760ру-08-06 від 14.09.2006 року (із змінами та доповненнями) в сумі 411 158,74 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - домоволодіння за адресою - АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку, зазначеного у плані під літерою «А», загальною площею - 308,3 кв.м., житловою площею 82,2 кв.м., та надвірних будівель: огорожі з металу та дерева 1-3, колодязя з/б кільця 4, та земельну ділянку, площею 0,1524 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, шляхом набуття у власність Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" зазначених об'єктів нерухомості. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" (м. Київ, вул. Машинобудівна, буд.37, Ідентифікаційний ) право власності на домоволодіння за адресою - АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку, зазначеного за планом під літерою «А», загальною площею - 308,3 кв.м., житловою площею 82,2 кв.м., та надвірних будівель: огорожі з металу та дерева 1- 3, колодязя з/б кільця 4, та земельну ділянку, площею 0,1524 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 кад.номер НОМЕР_2, припинивши право власності ОСОБА_5 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на зазначене майно. Зобов'язати Києво-Святошинську районну державну адміністрацію зняти з реєстрації місця проживання з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_5 (1979 р.н.), ОСОБА_7 (2005 р.н.), ОСОБА_6 (2002р.н.), ОСОБА_4 (1976р.н.), ОСОБА_8 (1951 р.н.). Виселити з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, без надання іншого жилого приміщення, ОСОБА_5 (1979р.н.), ОСОБА_7 (2005 р.н.), ОСОБА_6 (2002 р.н.), ОСОБА_4 (1976р.н.), ОСОБА_8 (1951 р.н.). Стягнути з відповідачів сплачений позивачем судовий збір.

В подальшому, ухвалою від 16.04.2015 року провадження у справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Базель-фінанс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Києво-Святошинської районної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку та зняття з реєстрації в частині позовних вимог до Києво-Святошинської РДА про зняття ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з зареєстрованого місця проживання у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 - залишено без розгляду за заявою позивача.

Не погоджуючись з позовом ТОВ «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС», ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в березні 2015 року звернулись до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни та Києво-Святошинського районного управління юстиції, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання договору іпотеки №1733И/0906 від 14.09.2006 року та договору іпотеки №1734И/0906 від 14.09.2006 року недійсними посилаючись на наступне.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_5 вказувала, що 25.07.2006 року уклала договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений Михальченко М.М. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим №2743 та зареєстрований в державному реєстрі правочинів 25.07.2006 року за №1456848, зареєстрований Києво- Святошинським бюро технічної інвентаризації в реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.07.2006 року за №13851399 в реєстровій книзі №2 за номером 761.

Право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, виникло у неї 31.07.2006 року.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вважають, що при укладенні оспорюваних договорів іпотеки були порушені права їх малолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_11 та не отримано відповідної згоди органів опіки та піклування, що є підставою для визнання таких правочинів недійсними.

Посилаючись на викладене вище, позивачі за зустрічним позовом просили суд: визнати договір іпотеки №1733И/0906 від 14.09.2006 укладений між Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_5 - недійсним. Визнати договір іпотеки земельної ділянки №1734И/0906 від 14.09.2006 укладений між Банком "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_5 - недійсним. Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозову Світлану Володимирівну скасувати записи про державну реєстрацію іпотеки за іпотечним договором №1733И/0906 від 14.09.2006 року в державному реєстрі іпотек. Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозову Світлану Володимирівну скасувати записи про державну реєстрацію іпотеки за іпотечним договором №1734И/0906 від 14.09.2006 року. Зобов'язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського управління юстиції (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петропавлівська Борщагівка, вул.Ярослава Мудрого, 1а) вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, що 14.09.2006 року, що був внесений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на підставі Іпотечного договору №1733И/0906 від 14.09.2006 року. Зобов'язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського управління юстиції (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, с.Петропавлівська Борщагівка, вул. Ярослава Мудрого, 1а, вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження нерухомого майна, а саме: земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, що 14.09.2006 року був внесений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на підставі Іпотечного договору №1734И/0906 від 14.09.2006 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року в задоволенні позову позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни та Києво-Святошинського районного управління юстиції задоволено частково. Визнано недійсними договори іпотеки №1733И/0906 та №1734И/0906 від 14.09.2006 р., укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5. Зобов'язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозову Світлану Володимирівну скасувати записи про державну реєстрацію іпотеки за іпотечними договорами №1733И/0906 та №1734И/0906 від 14.09.2006 в державному реєстрі іпотек.

Не погоджуючись з рішенням суду, з апеляційною скаргою звернувся позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс», в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального право, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог за первісним позовом та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Зокрема, в обгрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що неправильними є висновки суду першої інстанції про те, що під час укладення спірних договорів іпотеки боржник та іпотекодавець (батьки) повідомили банк про наявність у них малолітніх дітей, права яких можуть бути порушені у зв'язку з укладанням договорів. Судом першої інстанції також належним чином не перевірено обставини щодо того, що спірний будинок на час укладання договорів був єдиним місцем проживанням ОСОБА_5 та їх малолітніх дітей. Крім того, позивач зазначає про небгрунтовану відмову суду першої інстанції у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс» про застосування строку позовної давності до позовних вимог за зустрічним позовом.

З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову звернулась також приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова С.В. Серед доводів скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання договорів іпотеки недійсними не відповідають встановленим по справі обставинам, а обставини, на які посилається суд в обгрунтування цих висновків, недоведені належним чином. Зокрема, вважає необгрунтованими висновки місцевого суду щодо порушення майнових прав дітей у зв'язку з укладанням договорів іпотеки. Крім того, звертає увагу на неправильно застосовані норми матеріального права щодо встановлення об'єму повноважень нотаріуса під час посвідчення договорів та щодо порушення приватним нотаріусом Морозовою С.В. норм чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги приватного нотаріуса Морозової С.В. та часткове задоволення апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Базель-Фінанс», виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 14.09.2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1760рv-08-06.

У відповідності із п.2.1, 3.2 кредитного договору №1760рv-08-06 від 14.09.2006 року позичальнику було відкрито невідновлювальну кредитну лінію в сумі 150 000 доларів США із сплатою процентів річних в розмірі 12,9% річних, а позичальник зобов'язувався повернути повністю кредитні ресурси.

В забезпечення виконання зобов'язань, що випливають із договору про відкриття кредитної лінії №1760рv-08-06 від 14.09.2006 року, тоді ж, 14.09.2006 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки №1733И/0906, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований за №з-1027, та Договір іпотеки №1734И/0906, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований за №з-1029.

22.05.2008 року між банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 2 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої збільшено процентну ставку до 16 процентів річних.

10.07.2008 року між банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 3 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої банк збільшив розмір невідновлювальної кредитної лінії до 397 222 доларів США.

01.08.2008 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду №4 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої сторони уточнили порядок повернення кредитних ресурсів та погашення заборгованості.

04.02.2009 року банком «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 5 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої п. 2.1. договору про відкриття кредитної лінії №1760рv-08-06 було викладено в новій редакції, а саме: «банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності в розмірі 272 664,20 доларів США з оплатою по процентній ставці 16 % процентів річних».

06.05.2009 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду №6 до вказаного кредитного договору, відповідно до якої сторони уточнили порядок повернення кредитних ресурсів та погашення заборгованості.

17.04.2013 року між ТОВ "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом, згідно якого ТОВ "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" набуло права вимоги по договору про відкриття кредитної лінії №1760рv-08-06 від 14.09.2006 року.

18.04.2013 року між ТОВ "Фінансова компанія "БАЗЕЛЬ-ФІНАНС" та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договори про відступлення прав за договором іпотеки №1733И/0906, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 14.09.2006 року та зареєстрованим за №з-1027 та про відступлення прав за договором іпотеки №1734И/0906, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. 14.09.2006 року та зареєстрованим за №з-1029.

У відповідності до п. 1 договору іпотеки №1733И/0906, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованого за №з-1027, ОСОБА_5 передала в іпотеку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку р.п. 2005, зазначений у плані під літерою «А» загальною площею - 308,3 кв.м. житловою площею 82,2 кв.м., та надвірних будівель: огорожі з металу та дерева 1-3, колодязя з/б кільця 4.

У відповідності до п. 1 договору іпотеки №1734И/0906, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрованого за №з-1029 ОСОБА_5 передала в іпотеку земельну ділянку, площею 0,1524 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 з кадастровим номером НОМЕР_2.

Судом першої інстанції встановлено також, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі з 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому від 05.08.2000 р., актовий запис-1315.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Частково задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та відмовляючи у задоволенні первісного позову ТОВ «Фінансова компанія «Базель - Фінанс», суд першої інстанції виходив із того, що на час укладення договорів іпотеки малолітні діти подружжя ОСОБА_5 мали право на житло та проживали в спірному будинку, а тому передача будинку, право користування яким мають малолітні діти в іпотеку без отримання на це дозволу органу опіки та піклування є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідють обставинам справи та суперечать вимогам чинного законодавства.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на момент укладення договору іпотеки №1733И/0906 від 14.09.2006 року у спірному будинку за адресою: АДРЕСА_2 ніхто з відповідачів зареєстрований не був.

Відповідно до довідки № 447 від 20.09.2013 року, виданої Гатненською сільською радою, у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані :

- ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - зареєстрована 04.11.2006 року;

- ОСОБА_6 -ІНФОРМАЦІЯ_2 - зареєстрований 04.11.2006 року (малолітня дитина);

- ОСОБА_7 - 2005р.н. - зареєстрований 04.11.2006 року (малолітня дитина);

- ОСОБА_4 -1976р.н. - зареєстрований 12.09.2006 року;

- ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_5 - зареєстрована 06.03.2013 року.

Однак, дані довідки суперечать інформації, наявній в паспорті ОСОБА_12 Так, відповідно до відмітки Вишневого МВМ Києво-Святошинського ГУ МВС України в Київській області, місцепроживання останнього було зареєстроване за вказаною адресою 14.09.2007 року (а.с. 106-108 т. 2) А до цього ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 08 жовтня 1992 року по 28 листопада 2006 року.

Оцінюючи в сукупності подані сторонами докази, колегія суддів апеляційного суду вважає недоведеною ту обставину, що на момент укладання договорів іпотеки відповідачі ОСОБА_4 разом із дітьми проживали у спірному будинку, тому висновки суду першої інстанції в цій частині є необгрунтованими та безпідставними. Жодних документів, які б підтверджували даний факт матеріали справи не містять.

Згідно з вимогами частин 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивачами за зустрічним позовом суду надано копію заяви ОСОБА_4 до ТОВ «Фінанси та кредит» від 03.08.2006р. на видачу готівки, в якій він зазначає місце реєстрації: АДРЕСА_1, а місце фактичного проживання: АДРЕСА_3. При цьому, в тексті заяви зазначає членом сім'ї, який мешкає разом із ним ОСОБА_13 (дружину). Також, суду надано копію довідок ЦМСД Дніпровського району м. Києва «Русанівка» про те, що діти - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебувають на обліку у лікаря педіатра даного медичного закладу з жовтня 2005 року. Оцінюючи дані документи, колегія суддів не приймає їх як доказ на підтвердження факту проживання малолітніх дітей ОСОБА_12 в спірному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2, оскільки вони не містять інформації щодо предмету доказування.

Заявляючи зустрічний позов про визнання недійсними договорів іпотеки, ОСОБА_4 та ОСОБА_13 в обгрунтування позовних вимог посилались на відсутність згоди органу опіки та піклування на укладення договорів іпотеки щодо майна, права користування яким мали неповнолітні діти, як на підставу для задоволення зустрічних вимог.

Слід зазначаити, що на момент посвідчення спірних договорів іпотеки чинними були положення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Інструкція), затверджена Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року № 20/5.

Відповідно до п. 38 вказаної Інструкції, правочини про відчуження та заставу (іпотеку) майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, та в передбачених законом випадках державну реєстрацію прав на це майно.

Згідно з ч. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» в редакції, чинній на час посвідчення договорів, для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів щодо належного дітям нерухомого майна.

Отже, при нотаріальному посвідченні правочину щодо відчуження житлового будинку, квартири, нотаріус мав з'ясувати, чи мають право власності або користування на вказане майно неповнолітні (малолітні) діти.

Конкретного способу, у який нотаріус мав з'ясовувати зазначені обставини, законодавство та Інструкція на той час не містили.

Лише у 2012 році порядок дій нотаріуса при перевірці відповідних обставин був закрпілений на законодавчому рівні та пунктами 1.9, 1.10 гл. 2 розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 296/5, було передбачено обов'язок нотаріуса з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваним будинком, квартирою, вимагати подання йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_14 нотаріально посвідченою довіреністю від 12.09.2006р., дійсність якої ніким не оспорена, уповноважила ОСОБА_15 укласти договір іпотеки на земельну ділянку, площею 0,1524 га та житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2. (т.2 а.с. 53)

При укладанні договорів іпотеки уповноважена ОСОБА_5 особа - ОСОБА_15 подав нотаріусу заяву щодо відсутності, станом на 14 вересня 2006 року, обтяжень у вигляді прав користуванні дітей віком до 18 року домоволодіння під номером АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 65)

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватись нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулась особа.

З огляду на вказане, колегія суддів не вбачає порушень чинного законодавства з-боку нотаріуса Морозової С.В. при посвідченні оспорюваних договорів іпотеки.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).

Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку за вимогою однієї із сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину у порядку, передбаченому процесуальним законом. При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.

Таким чином при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, на захист якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах обов'язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обовязків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Згідно з положеннями частин четвертої та пятої статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

За змістом частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону. Проте сам по собі цей факт не є безумовним підтвердженням наявності підстав для визнання правочину недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним, якщо його вчинення батьками без попереднього дозволу органу опіки та піклування призвело до порушення права особи, в інтересах якої предявлений позов, тобто до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини, зменшення або обмеження прав та інтересів дитини щодо жилого приміщення.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку.

У даній справі, малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не мали і не мають права власності на будинок АДРЕСА_2 Вони набули права користування житлом - зазначеним будинком, як члени сім'ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», та зберігають це право протягом часу перебування будинку в іпотеці.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову про визнання недійсними іпотечних договорів, оскільки їх укладення хоч і відбулося без попереднього дозволу органу опіки та піклування, проте не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права малолітніх ОСОБА_14 на користування житлом - спірним будинком.

Крім того, Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13 травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі ОСОБА_16 проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Порушення ОСОБА_4 умов кредитного договору та в зв'язку з цим звернення банком стягнення на переданий в іпотеку будинок було імовірним на момент укладання договору іпотеки. Проте імовірність виникнення такої ситуації в майбутньому не може слугувати достатньою підставою для висновку про необхідність захисту, шляхом визнання недійсними іпотечних договорів, примарних прав малолітніх ОСОБА_4 на збереження саме цього будинку як місця їх проживання.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у цивільній справі за № №6-2940ц15.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає недоведеними вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо визнання недійсними договорів іпотеки з підстав порушення прав малолітніх дітей на користування житловим будинком, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову з вказаних вище підстав.

Колегія суддів апеляційного суду вважає також обгрунтованими доводи апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Базель Фінанс» в частині безпідставної відмови судом першої інстанції у задоволенні заяви про застосування строку позовної давності до вимог за зустрічним позовом.

Так, відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 261 ЦК України, позовна давність обчислюється від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки про необхідність отримання попередньої згоди органу опіки і піклування на вчинення правоинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, покладається чинним законодавством саме на батьків або осіб, які їх замінюють, то про відсутність такого дозволу позивачам за зустрічним позовом мало бути відомо на момент у кладання спірних договорів, тобто 14.09.2006 року. У свою чергу, зустрічний позов було ними пред'явлено лише у березні 2015 року, за відсутності відповідного клопотання про поновлення пропущеного строку.

З огляду на вказане, пропуск ОСОБА_5 строку звернення до суду із позовом, про застосування якого заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Однак, суд першої інстанції, помилково встановивши порушення прав позивачів, на вимоги ст. 267 ЦК України уваги не звернув та дійшов неправильного висновку про застосування до даних правовідносин положень ст. 261 ЦК України.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що підставою для відмови у позові ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є саме недоведеність позовних вимог, а не пропуск строку позовної давності.

Дійшовши висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову, колегія суддів апеляційного суду вважає обгрунтованими вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Базель Фінанс» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Оскільки за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і ОСОБА_4, забезпеченим укладеним із ним же іпотечним договором, утворилася заборгованість в розмірі 411 158,74 долари США. внаслідок порушення умов кредитного договору, у позивача виникло право захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за відповідними договорами в рахунок погашення заборгованості.

Розмір заборгованості, так само як і оцінка вартості предметів іпотеки, відповідачами ОСОБА_5 не спростований, будь-якого альтернативного розрахунку заборгованості суду надано не було.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Задовольняючи позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів апеляційного суду виходить із вартості нерухомого майна, визначеної Висновком про вартість майна від 29.01.2016 року суб'єкта оціночної діяльності ПП «Автоексперт» (Сертифікат ФДМУ № 16591/14 від 20.06.2014р.), відповідно до якого вартість житлового будинку АДРЕСА_2 заг. Площею 308,30 кв.м. з відповідними будівлями і спорудами в цілому складає 5 379 940,00 грн.; а вартість земельної ділянки площею 0,1524 га кадастровий № НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 становить - 1 213 880, 00 грн. (т. 3 а.с.2-8)

В той же час, не підлягають задоволенню вимоги позивача за первісним позовом в частині виселення відповідачів без надання їм іншого житлового приміщення.

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є жилий будинок або жиле приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК УРСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Отже, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК Української РСР.

Отже, за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду.

При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення.

З огляду на те, що у справі, яка переглядається, будинок, що є предметом договору іпотеки, придбано відповідачем ОСОБА_5 не за рахунок отриманого кредиту, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для виселення відповідачів без надання їм іншого постійного жилого приміщення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни - задовольнити.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 листопада 2015 року - скасувати, ухвалити у справі нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_4 перед товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» за договором про відкриття кредитної лінії № 1760pv-08-06 від 14 вересня 2006 року (із змінами і доповненнями в сумі 411 158, 74 доларів США 74 центи) звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку, зазначеного за планом під літерою «А», загальною площею 308,3 кв.м., житловою площею 82,2 кв.м., з надвірними будівлями: огорожа з металу та дерева 1-3, колодязь з/б кільця 4 - вартість якого станом на 21.02.2016р. становить 5 379 940,00 гривень, та земельну ділянку, площею 0, 1524 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - вартість якої станом на 21.02.2016 р. становить - 1 213 880,00 гривень, шляхом набуття у власність Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» зазначених об'єктів нерухомості.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2, яке складається з житлового будинку, зазначеного за планом під літерою «А», загальною площею 308,3 кв.м., житловою площею 82,2 кв.м., з надвірними будівлями: огорожа з металу та дерева 1-3, колодязь з/б кільця 4, вартість якого станом на 21.02.2016р. становить 5 379 940,00 гривень, та земельну ділянку, площею 0, 1524 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, вартість якої станом на 21.02.2016 р. становить - 1 213 880,00 гривень, припинивши право власності ОСОБА_5 на зазначене майно.

В задоволенні вимог про виселення без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС» судовий збір в розмірі 7 673,41 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни судовий збір в розмірі 1 607, 76 гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 та ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БАЗЕЛЬ-ФІНАНС», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової Світлани Володимирівни та Києво-Святошинського районного управління юстиції, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсними договорів іпотеки - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: