Справа № 466/3851/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Львівської міської ради про визначення частки у спільному майні та визнання права власності ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити частку померлої ОСОБА_6 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в розмірі 1/6 частки, а також визнати за нею право власності за набувальною давністю на вказану частку даної квартири, по смерті ОСОБА_6

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05.05.96р. № НОМЕР_2, їй, її чоловіку ОСОБА_2, двом їх синам ОСОБА_2 та ОСОБА_4, а також померлим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належить квартира за АДРЕСА_1.

Частки в квартирі не визначені. Після смерті ОСОБА_8, вона успадкувала за заповітом належну йому частку у спірній квартирі. ОСОБА_9, яка являється рідною сестрою її бабці, заповіту не складала, спадкоємців за законом в останньої немає. Позивач посилається на те, що після смерті ОСОБА_9, належна їй частка квартири залишилась не успадкованою, оскільки ніхто належним чином не прийняв спадщину і не оформив за собою право власності, тому зазначена частка в квартирі перейшла у її володіння та користування. Вона добросовісно користується всією квартирою, оплачує комунальні платежі і підтримує квартиру в належному стані уже більше десяти років, відтак має право на отримання її у власність. Оскільки інші власники квартири не заперечують, вона просить суд визначити за покійною ОСОБА_6 1/6 частки в спірній квартирі та визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на дану частку за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини та факти, просили позов задовольнити.

Від відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поступила заява, в якій останні визнали позовні вимоги. ОСОБА_2та ОСОБА_4 дану заяву підтримали в судовому засіданні.

Представник відповідача Львівської міської ради Партика Н.С. позов не заперечила.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши інші докази по справі, суд вважає, що позов позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв.м., яка належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва № НОМЕР_2 про право власності на квартиру від 05.05.1996 р. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є подружжям, а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються їх дітьми.

Крім останніх, співвласниками квартири є ще померлі ОСОБА_7 та ОСОБА_6.

Після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_1 успадкувала за заповітом належну йому, на праві спільної сумісної власності частку у спірній квартирі. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/6 частки у квартирі було видано позивачу виходячи із принципу рівності часток у спільній сумісній власності, оскільки між співвласниками не було домовленості про інший розмір часток та не було заперечень інших співвласників.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про смерть від 17.07.03р.( а.с.21). Як встановлено, заповіту ОСОБА_6 не складала, спадкоємців за законом чи за заповітом у неї, згідно кола спадкоємців визначених ЦК УРСР, не має, спадкова справа по її смерті не заводилась, що вбачається із повідомлення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Ковтун Л.Б. (а.с.22).

До складу спадкового майна ОСОБА_6 за законом входить належна їй частка у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Як встановлено, з моменту смерті ОСОБА_6, позивач добросовісно володіє належною покійній часткою у квартирі АДРЕСА_1, оскільки постійно проживає в даній квартирі як співвласник, самостійно доглядає повністю за всією квартирою, за свої кошти проводить ремонт всієї квартири, оплачує комунальні послуги за всю квартиру, що вбачається, зокрема, з довідки ЛКП Рясне-402 від 24.03.16р.(а.с.15).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Як встановлено, позивач ОСОБА_1 є внучкою рідної сестри покійної ОСОБА_6 Однак, успадкувати частку у квартирі покійної в порядку спадкування вона не може, оскільки чинним на момент смерті ЦК УРСР не було передбачено такого спадкоємця, як внучка рідної сестри спадкодавця. Згідно ст. 529 та 530 ЦК УРСР до числа спадкоємців було віднесено: дітей, дружину/чоловіка, батьків (перша черга), братів та сестер, діда та бабу (друга черга).

Однак, як встановлено, вона відкрито, безперервно та добросовісно володіє спірним майном вже більше десяти років по сьогоднішній день, а відтак має право набути право власності на належну покійній ОСОБА_6 частку у квартирі за набувальною давністю.

Також, відповідно до ч. 1, 2, 3, 4 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Тому, враховуючи те, що частка покійної ОСОБА_6 у квартирі не визначена, підлягає до задоволення вимога позивача про визначенні померлій ОСОБА_6 1/6 частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру.

Зважаючи на викладене, судом достовірно встановлено, що позивач більше 10 років добросовісно володіє належною померлій ОСОБА_6 часткою квартири АДРЕСА_1, , в зв'язку з чим вона і набула право власності на дану частку квартири, яка підлягає державній реєстрації відповідно до положень ст. 344 ЦК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 328,344,369,372 ЦК України, ст.ст.15,30,62,212,213,215 ЦПК України ,суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити частку ОСОБА_6 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 1/6 частки.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 право власності за набувальною давністю на 1/6 частку у квартирі АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом десяти днів через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя І. Є. Зима