АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/650/14-ц Номер провадження 22-ц/786/832/16Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Акопян В.І.

Суддів: Гальонкіна С.А., Абрамова П.С.

При секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, просив визнати заповіт ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений 23.05.2013 року секретарем Щербанівської сільської ради, недійсним.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент складання заповіту був престарілого віку та тяжко хворів, внаслідок чого він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25 січня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі: 8360 грн. витрат на проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи та 2000 грн витрат на правову допомогу, всього - 10 360 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, постановити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі. Вважає, що на момент складання заповіту заповідач ОСОБА_4 мав проблеми зі здоров'ям, які істотно впливали на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовної заяви, заявленої в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до ст. 312 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 96 від 14.08.2013 року виконавчим комітетом Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (т.1 а.с.12).

23 травня 2013 року ОСОБА_4, склав заповіт посвідчений ОСОБА_5, секретарем виконкому Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, зі слів ОСОБА_4 за допомогою комп'ютерної техніки, прочитаний вголос заповідачем і власноручно підписаний ним.

Згідно даного заповіту все належне йому майно, де б воно не було б та з чого б воно не складалося, і взагалі усе те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.( т.1 а.с.28- 148).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ОСОБА_2 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 ( т.1 а.с.7).

23 травня 2013 року ОСОБА_4 був складений заповіт на ім'я свого онука ОСОБА_3.

Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 28 від 28 01 2015 ОСОБА_4 на час складання заповіту 23 травня 2013 року виявляв ознаки психічного розладу у вигляді вираженого астенічного синдрому внаслідок ушкодження і дисфункції головного мозку та фізичної хвороби . Вищезазначений психічний розлад у ОСОБА_4 в момент складання заповіту 23 травня 2013 року істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та здатність керувати ними.

Згідно висновку повторної посмертної судово-психіатричної експертизи №23 від 09.09.2015 року ОСОБА_4 на час укладання заповіту 23 травня 2013 року виявляв ознаки органічного астенічного розладу внаслідок ушкодження і дисфункції головного мозку та фізичної хвороби(F06.6). На момент здійснення правочину 23 травня 2013 року був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.198-205).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновками обох експертиз не встановлено абсолютної неспроможності заповідача розуміти значення своїх дій на час складання оспорюваного заповіту, що в свою чергу виключає задоволення позову з підстав, визначених ОСОБА_2 в позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами.

Стаття 1257 ЦК України передбачає випадки недійсності заповіту, зокрема за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Звертаючись до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, ОСОБА_2 вказував, що його батько дуже тяжко хворів та фактично був прикутий до ліжка, приймав велику кількість ліків, фактично склав заповіт в силу тяжких для нього обставин, коли не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а відтак заповідальне розпорядження не відображає його дійсної волі.

Відповідно до частини першої статті 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

За клопотанням позивача (т.1 а.с.94) судом першої інстанції по справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. Відповідно до висновку експертизи №28 від 28.01.2015 року, ОСОБА_4, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2, на момент складання заповіту 23.05.2013 року виявляв ознаки психічного розладу у вигляді вираженого астенічного синдрому внаслідок ушкодження і дисфункції головного мозку та фізичної хвороби(F06.6, F06.7); вищезазначений психічний розлад у ОСОБА_4 в момент складання заповіту 23.05.2013 року істотно впливав на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т.1 а.с.156-169).

Під час судового розгляду в суді першої інстанції відповідач заявив клопотання про проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, згідно до висновків якої повторної посмертної судово-психіатричної експертизи №23 від 09.09.2015 року ОСОБА_4 на час укладання заповіту 23 травня 2013 року виявляв ознаки органічного астенічного розладу внаслідок ушкодження і дисфункції головного мозку та фізичної хвороби(F06.6). На момент здійснення правочину 23 травня 2013 року ОСОБА_4 був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними( т.1 а.с.198-205).

Таким чином, судом першої інстанції було вірно зауважено, що проведеною у справі посмертною судово-психіатричною експертизою не зроблено висновку про абсолютну неспроможність спадкодавця у момент складення ним заповіту розуміти значення своїх дій та керувати ними, а лише стверджено, що існуючі в той час порушення у вигляді вираженого астенічного розладу внаслідок ушкодження і дисфункції головного мозку та фізичної хвороби(F06.6). На момент здійснення правочину 23 травня 2013 року ОСОБА_4 був здатним усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що саме по собі не є підставою для визнання складеного в такому стані заповіту недійсним з підстав, передбачених частиною першою статті 225 ЦК України, що відповідає правовій позиції, висловленій в Постанові ВСУ від 29.02.2012 р. по справі № 6-9цс12.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки за вказаних позивачем обставин підставою для визнання такого правочину недійсним може бути лише абсолютна неспроможність спадкодавця ОСОБА_4 в момент складання заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 пояснили в судовому засіданні, що ОСОБА_4 хворів, у нього була ампутована нога, але психічних відхилень у дідуся не було, він вів себе адекватно.

Допитана в судовому засіданні апеляційної інстанції свідок ОСОБА_11 пояснила, що померлий був адекватний, він її впізнавав, розмовляв з нею, але був в пригніченому стані в зв'язку зі смертю бабусі, з якою він проживав довгий час.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з висновками судової психіатричної експертизи. Вони не містять нових доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції, фактично є припущеннями, не підтверджені доказами, а рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий В.І.Акопян

Судді: С.А.Гальонкін

П.С.Абрамов

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян