Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5815/15-ц Провадження №2 /711/79/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі :

- головуючого Клочко О.В.

- при секретарі Литовченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В :

8.07.2015 року до суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики №1 від 02.09.2013 року в сумі 630547,44 грн., вказуючи , що 02.09.2013 року ним за вказаним договором позики було передано 30000,0 доларів США ОСОБА_5

12.10.2015 року ОСОБА_1 адресувала до суду заяву, в якій просила замінити позивача ОСОБА_4 за його позовом до ОСОБА_5 на неї та допустити до участі у справі у звязку з укладенням15 вересня 2015 року між ними договору про уступку права вимоги за договором позики №1 від 02.09.2013 року.

Ухвалою суду від 16.11.2015 року замінено позивача ОСОБА_4 на ОСОБА_1 у справі.

4.11.2015 року за ухвалою суду до участі у розгляді справи залучено в якості співвідповідача ОСОБА_3.

4.11.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, вказуючи , що 02.09.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір позики №1 у відповідності до якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 30 000,0 доларів США, про що останній написав розписку про їх отримання.

Позика надавалася на три роки або ж ОСОБА_2 мав повернути кошти на першу ж вимогу ОСОБА_4 у відповідності до п.3 договору позики №1 від 02.09.2013 року на протязі 30 днів з моменту предявлення такої вимоги.

Позика була надана для купівлі трикімнатної квартири за адресою м . Черкаси, АДРЕСА_1, яку і придбав відповідач.

ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3 з червня 2012 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, спільно проживали за адресою м . Черкаси АДРЕСА_2 / орендована квартира / та вели спільний побут, 30 вересня 2013 року у них народився син ОСОБА_6, а 24.10.2013 року між ними укладено шлюб.

З метою придбання квартири за адресою м . Черкаси, АДРЕСА_3 ОСОБА_5 і уклав договір позики у розмірі 30 000,0 доларів США, яка використана за цільовим призначенням, вартість квартири становила 356 483,0 грн./ курс НБУ-11,383201 грн. / дол.США /.

Договір позики №1 від02.09.2013 року був укладений ОСОБА_5 в інтересах сімї та хоч і без оформлення згоди з боку ОСОБА_3 , проте був нею погоджений, грошові кошти були використані на потреби сімї.

У звязку з укладенням 15 вересня 2015 року між нею та ОСОБА_4 договору про уступку права вимоги за договором позики №1 від 02.09.2013 року, вона має право вимоги до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона / позикодавець / передає у власність другій стороні / позичальникові / грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів / суму позики / або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками .

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику / грошові кошти у такій самій сумі або речі , визначені родовими ознаками , у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцеві у строк та в порядку , що встановлені договором .

Оскільки сума позики не повернута просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на її користь борг в сумі 630547,44 гривень за договором позики №1 від 02.09.2013 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7 позовні вимоги визнали, вважають, що ОСОБА_3 також має нести цивільно правову відповідальність за даними позовними вимогами в солідарному порядку.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 позовні вимоги не визнали.

При цьому , ОСОБА_3 зазначила , що вона нічого не знає про позику, яку отримав ОСОБА_5, при передачі коштів чи написанні розписки не була присутньою, станом на дату письмової розписки у зареєстровані шлюбі з ОСОБА_5 не перебувала та лише епізодично вони бачилися між собою, про наявність даного спору дізналась з офіційного сайту Придніпровського районного суду та звернулась із заявою про визнання її третьою особою у справі.

Суд , заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , вважає , що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення , виходячи з наступних підстав.

За обставинами справи , встановлено , що 02.09.2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір позики №1 у відповідності до якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 30 000,0 доларів США, про що складено розписку про їх отримання.

Позика надавалася на три роки або ж ОСОБА_2 мав повернути кошти на першу ж вимогу ОСОБА_4 у відповідності до п.3 договору позики №1 від 02.09.2013 року на протязі 30 днів з моменту предявлення такої вимоги.

Також, до позовної заяви додано договір позики №1 від 02.09.2013 року, виготовлений на компютері.

Відповідно до розписки кошти ОСОБА_2 отримано до написання розписки за адресою м . Черкаси, АДРЕСА_4 , а крім того , вказується , що кошти беруться для купівлі трикімнатної квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_5.

Таким чином , факт отримання відповідачем ОСОБА_2 позики підтверджено документально, а саме , наданою позивачкою ОСОБА_1 письмовою розпискою відповідача ОСОБА_2 від 02.09.2013 року написаною ним власноручно.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтвердив факт отримання ним від ОСОБА_4 позики 02.09.2013 року у розмірі 30 000,0 доларів США та написання власноручної письмової розписки від 02.09.2013 року.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона / позикодавець / передає у власність другій стороні / позичальникові / грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів / суму позики / або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом./

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. / ч.1 ст. 625 ЦК України / .

Оскільки встановлено , що відповідач ОСОБА_2 не повернув суму позики , яка становить 30 000,0 доларів США , що за позовними вимогами ОСОБА_1 еквівалентно 630547,44 гривень , вказана сума і підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 в судовому порядку.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 до співвідповідача ОСОБА_3, то позов в цій частині не може підлягати до задоволення, оскільки встановлено , що ОСОБА_3 про таку позику нічого не знала , не є стороною за договором позики та дізналась про це з офіційного сайту Придніпровського районного суду м . Черкаси про наявність даної цивільної справи , тобто, випадково.

Також, встановлено , що станом на день укладення договору позики , тобто, 02.09.2013 року ОСОБА_3 не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та вони епізодично / час від часу / зустрічались, шлюб сторони зареєстрували 24 жовтня 2013 року.

У відповідності до ч.4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Як встановлено , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 станом на момент укладення договору позики №1 від 02.09.13року не перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому, вказаний договір не породжує для відповідачки ОСОБА_3 ніяких обовязків.

Також, встановлено , що відповідне рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, про те , що станом на 02.09.13 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали разом як чоловік і жінка однією сімєю без реєстрації шлюбу - відсутнє.

Всі твердження позивачки ОСОБА_1 стосовно спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 однією сімєю та використання вказаних коштів на придбання квартири являються припущеннями. Рішення ж суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того , також встановлено , що ОСОБА_3 ніякої згоди - ні усної , ні письмової на отримання ОСОБА_2 позики у розмірі 30 000, 0 доларів США - не надавала.

Позивачка ОСОБА_1 також не надала суду і доказів того, що кошти в сумі 30 000, 0 доларів США були використані на придбання квартири АДРЕСА_6.

Це спростовується наданими суду письмовими матеріалами справи.

Так, встановлено , що попередній договір укладений між ОСОБА_2 та продавцем квартир ОСОБА_10 за участю посередника АН «Стімул-С» ПП Симончук на придбання вказаної квартири укладений між сторонами лише 03 квітня 2014 року.

Розписка про отримання коштів,згідно якої ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали кошти за продаж квартири датована 25 квітня 2014року, тобто, в момент укладення договору купівлі-продажу квартири.

Також, встановлено , що вказаним обставинам вже надано відповідну правову оцінку по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м . Черкаси від 05.11.2015 року у справі №711/5563/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя , вбачається , що за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано право власності по 1/2 частині на квартиру АДРЕСА_7 в м . Черкаси.

Також, відповідно до вказаного рішення суду , вбачається , що в судовому порядку встановлено , що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказану квартиру придбали за спільні кошти , а не за кошти, які отримані ОСОБА_2 за договором позики та судом не взято до уваги письмову розписку від 02.09.2013 року на суму 30000,0 доларів США, яку представив суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_7

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 26 січня 2016 року вказане рішення Придніпровського районного суду м . Черкаси від 05.11.2015 року - залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 на це рішення відхилено.

Апеляційний суд погодився з доводами суду першої інстанції про те, що посилання ОСОБА_2 на придбання вказаної квартири за рахунок виключно його особистих кошів, які він отримав результаті позики від 02.09.2013 року - є необґрунтованими.

При цьому , в ухвалі вказується: «проте, як вбачається уз умов попереднього договору , який укладений 3 квітня 2014 року, тільки в квітні 2014 року, тобто, набагато пізніше після написання ОСОБА_2 розписки сторони даного договору ( ОСОБА_10 та ОСОБА_2 ) досягли попередньої згоди щодо укладення в строк до 31 травня 2014 року та належного оформлення договору купівлі продажу нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_8 в м . Черкаси, що спростовує твердження апелянта щодо запозичення коштів саме на придбання спірного житла.

Крім того, спірна квартира була придбана за ціною , яка вдвічі перевищує грошову суму, зазначену ОСОБА_2 в розписці від 2 вересня 2013 року, що також спростовує посилання апелянта про придбання ним квартири виключно за свої особисті кошти».

Таким чином , обставини , встановлені судовим рішенням у справі відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню.

Згідно вказаної норми права , обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В даному випадку ухвалою апеляційного суду Черкаської області встановлені обставини, які мають значення для вирішення даної справи.

Крім того , суд враховує і ті обставини , що пояснення ОСОБА_2 в судовому засіданні не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з ними.

Так, ОСОБА_2 пояснив,що 02.09.13 року він лише писав розписку про отримання ним коштів, а складання і підписання договору позики - не підтвердив.

При цьому , ОСОБА_12 зазначив, що письмова розписка складалась в автомобілі, що також спростовує факт складення і підписання договору позики в якому вказано, що він укладений за адресою АДРЕСА_9.

Також, ОСОБА_2 зазначив, що кошти за придбання квартири він віддав продавцю ОСОБА_10 в цей же день, тобто, 02.09.13року , що суперечить розписці від 25.04.14 року та договору купівлі-продажу квартири від 25.04.14року.

ОСОБА_2 не надав суду і доказів того, що саме ці кошти після спливу 7 / семи / місяців після їх отримання були використані на придбання квартири.

Узагальнюючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Суд вважає, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення заборгованість за договором позики №1 від 2.09.2013 року в сумі 30.000 доларів США, що еквівалентно 630 547,44 гривень.

Крім того, підлягають до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3654,0 гривень.

В позовних вимогах до ОСОБА_3 має бути відмовлено.

На підставі наведеного , ст. ст.. 11,60, 213-215, 88 ЦПК України та керуючись ст. ст.15,16, 625, 1046-1050 ЦК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №1 від 2.09.2013 року в сумі 30.000 доларів США, що еквівалентно 630 547,44 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3654,0 гривень.

В позовних вимогах до ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при проголошенні судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: ОСОБА_13