АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2026/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 27 (3) Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Зубакової Л.В., Бондар Я.М.

секретар: Чубіна А.В.

за участю: представника позивача ПАТ «КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року позивач ОСОБА_5 акціонерне товариство «Комерційний Банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ «КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3, який неодноразово уточнював, останній раз 19.05.2016 року (а.с. 73-74) та в обґрунтування позову зазначив, що 28.11.2007 року між Банком та відповідачем був укладений кредитний Договір № KRHTAN20150938, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 105179 грн. на термін до 27.11.2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Однак ОСОБА_3 своїх обовязків по своєчасному погашенню кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконує, в результаті чого станом на 07.12.2015 року утворилась заборгованість в сумі 372774,28 грн., з яких: 67692,80 грн. заборгованість за кредитом, 52133,89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 5107,02 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 247840,57 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 12762,51 грн. штраф (процентна складова).

Враховуючи, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.06.2012 року з відповідача на користь Банку стягнута заборгованість в розмірі 117524,13 грн., яка складається з: 66620,30 грн. заборгованість за кредитом, 28217,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2173,20 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 20513,39 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, просили суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 268262,66 грн., яка складається з наступного: 1072,50 грн. заборгованість за кредитом, 23916,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2933,82 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 227327,18 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 12762,51 грн. штраф (процентна складова). ОСОБА_6 просив стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2016 року позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KRHTAN20150938 від 28.11.2007 року у розмірі 69935 грн. 48 коп., яка складається із: 1072,50 грн. заборгованість за кредитом, 23916,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2933,82 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 29000,00 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, 250 грн. штраф (фіксована частина), 12762,51 грн. штраф (процентна складова).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір в розмірі 1405,47 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись порушенням судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Представник відповідача вважає неправильним розрахунок заборгованості, наданий позивачем, оскільки він зроблений не з 09.09.2011 року дати, на яку виникла заборгованість, стягнута рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.06.2012 року, а з 28.11.2007 року з дати укладання кредитного договору.

На думку апелянта, судом не враховано, що тіло кредиту рішенням суду від 21.06.2016 року з відповідача вже стягнуто, оскільки позивач скористався можливістю дострокового стягнення по тілу кредиту, процентам та штрафів, у звязку з чим вважає, що провадження у справі підлягає закриттю.

Крім того, судом не звернуто увагу, що штраф фіксована частина та штраф процентна складова, також були стягнуті з відповідача на користь банку рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.11.2012 року.

ОСОБА_6 зазначає, що позивачем не доведено підстави збільшення тіла кредиту з 77616,60 грн. на 1072,50 грн.

Твердження Банку про те, що тіло кредиту збільшено на дану суму у звязку з оплатою ним страхових платежів відповідно до умов укладеного 28.11.2007 року Договору особистого страхування між ЗАТ «СК «Інгосстрах» та ОСОБА_3, після припинення договору застави і реалізації Банком автомобіля 06.01.2010 року, є, на думку апелянта, безпідставними, оскільки позивачем не надані платіжні доручення на підтвердження сплати ним суми 1072,50 грн., а також не надано додаткову угоду до Договору особистого страхування, згідно з якою даний договір продовжує свою дію з 28.11.2008 року. Зазначає, що ОСОБА_3 не виявляв бажання пролонгувати даний Договір та не сплачував страхові платежі.

Звертає увагу, що п. 7.2 кредитного договору передбачено, що відповідач повинен сплачувати кредитний борг на рахунок № 2908, що підтверджується квитанціями з його підписом. Інші докази не є належними та допустимими доказами здійснення оплати. Вважає, що виписка з 04.11.2008 року по 30.12.2013 року, надана Банком, не є належним та допустимим доказом перерахування грошових коштів відповідачем на зазначений рахунок після 04.11.2008 року, оскільки вона не має печатки Банку за підписом керівника, завірена печаткою за підписом ОСОБА_7, який не має повноважень підписувати фінансові документи та у даній виписці зазначено про зарахування грошових коштів на кореспондентські рахунки, а не на рахунок № 2908, що є порушенням вимог п. 7.2 кредитного договору.

Посилання суду на те, що відповідно до зазначеної виписки, з рахунку ОСОБА_3 24.12.2013 року було здійснено останній платіж в рахунок погашення заборгованості в розмірі 27,49 грн., не може, на думку апелянта, бути прийнято до уваги, оскільки списання коштів відбулось з соціальної картки відповідача, що не передбачено ані законодавством, ані умовами кредитного договору.

Крім того, представник відповідача вважає, що, зменшуючи розмір неустойки , суд не врахував наявність втрати відповідачем 60% працездатності, отриманні ним лише пенсії, відсутності заробітної плати, наявності професійного захворювання та обтяженості двома кредитними договорами. Так, суд, на заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1072,50 грн. стягнув 29000 грн. пені, що у 27 разів перевищує розмір боргу.

ОСОБА_6, на думку представника відповідача, суд, стягуючи пеню у розмірі 29000 грн., додатково стягнув ще 250 грн. штрафу (фіксована частина), 12762,51 грн. (процентна складова), не врахувавши, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності та, загалом при заборгованості за тілом кредиту 1072,50 грн. неустойки стягнув 42012,51 грн., що у 39 разів перевищує розмір боргу за тілом кредиту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2007 року між ЗАТ «КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № KRHTAN20150938, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 105179 грн. на термін до 27.11.2014 року з метою придбання автомобілю, зі сплатою 1,43 % за користування кредитом, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

У відповідності до п. 7.1 вказаного Договору, Банк зобовязується надати позичальнику грошові кошти в строк з 28.11.2007 по 27.11.2014 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 105179,00 грн. на наступні цілі: 71500 грн. на купівлю автомобіля, 34,00 грн. для сплати реєстрації предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 3937,50 грн. на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № KRHTAN20150938 від 28.11.2007 та договором особистого страхування № KRHTLK20150938, 2145,00 грн. винагороди за надання фінансового інструменту, 27562,50 грн. сплату страхових платежів, зі сплатою за користування Кредитом відсотків в розмірі 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля. Періодом оплати вважати період з «24» по «28» число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця Позичальник повинен надавати Банку кошти у сумі 1712,73 грн. для погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

Згідно до положень п. 2.7. Договору, у випадку не подання позичальником Банку підтверджуючого документа про сплату чергових страхових платежів по погодженням Банком Договором страхування, ОСОБА_6 сплачує страхові платежі за рахунок Кредиту відповідно до п. 2.1.3. даного Договору.

Відповідно до п. 4.3 Договору кредиту при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с. 6-9).

28 листопада 2007 року між ЗАТ «Інгосстрах» та ОСОБА_3 було укладено договір особистого страхування № KRHTAN20150938, в пункті 5.1 якого зазначено, що цей договір укладено на виконання Договору застави, укладеного між ПриватБанком та Страхувальником від 28.11.2007 № KRHTAN20150938, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 28.11.2007 року № KRHTAN20150938.

Пунктом 10 даного Договору встановлено розмір страхового платежу, якій дорівнює 357,50 грн., а, згідно до положень п. 2.1.7. Умов страхування до Договору страхування від 28.11.2007, цей договір припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором (або у разі заміни предмету застави) (а.с. 159-160).

Відповідно до меморіального ордеру № 71128800СР позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було перераховано ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 71500,00 грн. (а.с. 91).

22 листопада 2007 року ТОВ «Автоприват» передало ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу № СФ-0015614 від 22.11.2007, автомобіль Shanghai Maple R80+ LJU7542S87S013159JL481Q*706307226* (а.с. 92-93).

Згідно меморіальних ордерів ПАТ КБ «ПриватБанк» 28.11.2007 року позивачем було перераховано ОСОБА_3 платежів на загальну суму 77616,50 грн. (а.с. 138-142).

Згідно платіжних квитанцій ОСОБА_3 сплатив позивачу в рахунок погашення кредиту загальну суму 20699,00 грн., останній платіж ним було здійснено 04.11.2008. (а.с. 86-87).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2012 року та додатковим рішенням суду від 28 вересня 2012 року було частково задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 28.11.2007 року в сумі 117524,13 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 66620,330 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 28217,24 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 2173,20 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 20513,39 грн. ОСОБА_6 було стягнуто судові витрати (а.с. 57, 58).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2012 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2012 року та додаткове рішенням суду від 28 вересня 2012 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення штрафу скасовано. Позов в цій частині задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KRHTAN20150938 від 28.11.2007 року станом на 01 вересня 2011 року у розмірі 6126,21 грн., із яких 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 5876,21 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 59-61).

Сторонами не оспорюється, що зазначені рішення суду позивачем не виконано.

З уточненого позову ПАТ «КБ «ПриватБанк» вбачається, що станом на 07.12.2015 року, з урахуванням рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.06.2012 року, відповідач ОСОБА_3 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 268262,66 грн., яка складається з: 1072,50 грн. заборгованості за кредитом, 23916,65 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2933,82 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 227327,18 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 12762,51 грн. штраф (процентна складова) за період з 09.09.2011 року по 01.07.2015 року (а.с. 73-77).

Задовольняючи частково позов ПАТ «КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим з нього на користь Банку підлягає стягненню заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по комісії за користування кредитом, пеня та штрафи.

Колегія суддів погоджується із висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та не може погодитись із висновком суду про стягнення з відповідача на користь Банку штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової), виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно до ст. 599 ЦК України, зобовязанні припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). ОСОБА_6 підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Відповідачем ОСОБА_3 не було виконано зобовязання із повернення кредиту та ним не надано доказів на підтвердження розірвання договору особистого страхування, тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що, відповідно до положень п. 2.1.3 Договору кредиту та Умов страхування до Договору страхування від 28.11.2007 року, ОСОБА_6 правомірно перерахував страховику страхові платежі за договором особистого страхування № KRHTAN20150938 від 28.11.2007 року в розмірі 357,50 грн. 25.11.2011 року, 27.11.2012 року та 27.11.2013 року, в межах строку дії кредитного договору, на загальну суму 1072,50 грн. (а.с. 226-228), у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитом на вказану суму.

Тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено підстави збільшення тіла кредиту з 77616,60 грн. на 1072,50 грн., оскільки зазначена сума складається із страхових платежів за договором особистого страхування, а посилання в апеляційній скарзі на те, щопозивачем не надані платіжні доручення на підтвердження сплати ним суми 1072,50 грн., а також не надано додаткову угоду до Договору особистого страхування, згідно з якою даний договір продовжує свою дію з 28.11.2008 року, є безпідставними, оскільки Банком апеляційному суду надано відповідні платіжні доручення від 25.11.2011 року, 27.11.2012 року та 27.11.2013 року (а.с. 226-228), а п. 2.1.7. Умов страхування до Договору страхування від 28.11.2007 року передбачено, що цей договір припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором. Відповідачем зобовязання за кредитним договором не виконано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки після реалізації Банком заставленого майна не відбулось повне погашення заборгованості за кредитним договором та рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2012 року, яким з відповідача на користь Банку була стягнута заборгованість станом на 09.09.2011 року, не було виконано відповідачем, а тому кредитне зобовязання не припинилось, у звязку з чим з ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором за період з 09.09.2011 року по 01.07.2015 року, а саме: 1072,50 грн. заборгованість за кредитом, 23916,65 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом та 2933,82 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом.

Доказів на спростування правильності розрахунку в цій частині ані відповідачем ОСОБА_3, ані його представником ОСОБА_4, у відповідності до приписів ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суду не надано, а посилання в апеляційній скарзі на те, що тіло кредиту рішенням суду від 21.06.2016 року з відповідача вже стягнуто, оскільки позивач скористався можливістю дострокового стягнення по тілу кредиту, процентам та штрафів, у звязку з чим вважає, що провадження у справі підлягає закриттю, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.4. кредитного Договору встановлено, що при порушенні позичальником зобовязань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні (а.с. 6-10).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 від 03 вересня 2014 року, яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковим для всіх судів України.

Частиною другою ст. 214 ЦПК України передбачено, що при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення.

Позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції було заявлено клопотання про зменшення розміру неустойки з посиланням на істотність обставин, що мають значення для зменшення даного розміру, а саме те, що він не працює з 23.11.2007 року (а.с. 96-97), згідно довідок МСЕК має третю групу інвалідності у звязку із професійним захворюванням з встановленням 60% ступеня втрати професійної працездатності (а.с. 95).

Відповідно до виписних епікризів ОСОБА_3 на протязі з 2009 року по 2016 рік неодноразово проходив стаціонарне лікування у звязку із професійними захворюваннями хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії, нейросенсорна приглухуватість другого ст., радикулопатія (а.с. 98-116).

25 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_8 Аваль» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 90000 грн. на строк 120 місяців. (а.с. 120-126).

22 серпня 2014 року між ПАТ «ОТП ОСОБА_8» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту в розмірі 20000 грн. на строк 36 місяців (а.с. 118-119).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8, з урахуванням рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 червня 2012 року, яким з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто пеню в розмірі 20513,39 грн., ставить питання щодо стягнення з відповідача пені не несвоєчасність виконання зобовязань в розмірі 227327,18 грн.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем за період з 09.09.2011 року по 01.07.2015 року, розмір пені складає 63556,32 грн. (а.с. 4-5).

Доведений позивачем розмір спричинених збитків порушенням ОСОБА_3 зобовязань за кредитним Договором становить 27922,97 грн. (1072,50 грн. + 23916,65 грн. + 2933,82 грн.), в той час, як розмір пені у позові визначено в розмірі 227327,18 грн., що значно перевищує розмір зазначених збитків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням того, що сторони узгодили строк позовної давності зі стягнення пені у пять років, наявність пені, яка значно перевищує розмір збитків, можливо зменшити розмір пені до 29000,00 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. При цьому колегія суддів доводи апеляційної скарги про те, що суд на заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1072,50 грн. стягнув 29000 грн. пені, що у 27 разів перевищує розмір боргу, - не бере до уваги,оскільки загальна сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом становить 24989,15 грн., у звязку з чим судом правомірно було зменшено розмір неустойки до 29000,00 грн.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь Банку штрафу в сумі 13012,51 грн. який складається із 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 12762,51 грн. штраф (процентна складова), виходячи з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказаного не врахував й в достатньо повному обсязі не дослідив п. 4.3 та 7.4 умов кредитного договору щодо відповідальності за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним й не встановив, що за умовами договору штраф нараховується банком за порушення строків виконання грошового зобовязання, дійшовши невірного висновку про наявність підстав для повторно стягнення штрафів, оскільки рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2012 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № KRHTAN20150938 від 28.11.2007 року станом на 01 вересня 2011 року у розмірі 6126,21 грн., із яких 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 5876,21 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 59-61).

У звязку з тим, що нарахування штрафу носить разовий характер, в той час як штраф за зазначене порушення умов договору стягнуто з ОСОБА_3 рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 14.12.2012 року, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу (фіксованої його частини та процентної складової) задоволенню не підлягають, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення штрафу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, представником позивача було заявлено про застосування строку позовної давності.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Сторони пунктом 4.5. кредитного договору узгодили, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

У вересні 2011 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звертався із позовною заявою до суду про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним Договором (а.с. 57), тобто було перервано строк позовної давності предявленням позову, а тому колегія суддів вважає вірним висновок суду про те, що, звертаючись 17 грудня 2015 року із позовною заявою до суду про стягнення заборгованості за період з 09.09.2011 року по 01.07.2015 року, Банком не був пропущений 5 річний строк позовної давності, визначений сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є неправильним, оскільки він зроблений не з 09.09.2011 року дати, на яку виникла заборгованість, стягнута рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.06.2012 року, а з 28.11.2007 року з дати укладання кредитного договору, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції заборгованість за кредитним договором визначена з урахуванням рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21.06.2012 року за період з 09.09.2011 року по 01.07.2015 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що виписка з 04.11.2008 року по 30.12.2013 року, надана Банком, не є належним та допустимим доказом перерахування грошових коштів відповідачем на зазначений рахунок після 04.11.2008 року, оскільки вона не має печатки Банку за підписом керівника, завірена печаткою за підписом ОСОБА_7, який не має повноважень підписувати фінансові документи, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_7, відповідно до довіреності на представництво інтересів ПАТ «КБ «ПриватБанк» має право, в тому числі, від імені Банку підписувати, подавати, предявляти, отримувати необхідні документи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» штрафу (фіксованої частини) в розмірі 250 грн., штрафу (процентної складової) в розмірі 12762,51 грн. з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

ОСОБА_6 рішення суду слід змінити в частині загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк», зменшивши цей розмір з 69935 грн. 48 коп. до 56922 грн. 97 коп., яка складається із: 1072,50 грн. заборгованості за кредитом, 23916,65 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 2933,82 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором в розмірі 29000,00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 даної статті передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1147,08 грн., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому рішення суду слід змінити в частині розподілу судових витрат та зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» з 1405 грн. 47 коп. до 1147 грн. 08 коп.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2016 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» штрафу (фіксованої частини) в розмірі 250 грн., штрафу (процентної складової) в розмірі 12762,51 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 вересня 2016 року змінити в частині загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», зменшивши цей розмір з 69935 грн. 48 коп. до 56922 грн. 97 коп., яка складається із: 1072,50 грн. заборгованості за кредитом, 23916,65 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 2933,82 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором в розмірі 29000,00 грн.

Рішення суду змінити в частині розподілу судових витрат та зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» з 1405 грн. 47 коп. до 1147 грн. 08 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

ОСОБА_9