Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4215/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

1 грудня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.

при секретарі Бузун Л.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом Відокремленого підрозділу «Ременерго» Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків,-

встановив:

Відокремлений підрозділ «Ременерго» ПАТ «Центренерго» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків.

Свій позов обґрунтовує тим, що в проміжок часу з лютого про квітень 2016 року, згідно з наказами по Відокремленому підрозділу «Ременерго» ПАТ «Центренерго», інвентаризаційною комісією проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей по центральному складу позивача.

Внаслідок проведено інвентаризації виявлено остаточну нестачу товарно-матеріальних цінностей по центральному складу позивача на суму 35867 грн. 13 коп.

Вказані товарно-матеріальні цінності були передані і знаходилися у підзвіті матеріально-відповідальної особи ОСОБА_2, який у відповідності до наказу позивача «Про створення комісії по прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей та основних засобів» від 3 липня 2015 року прийняв на відповідальне зберігання центральний склад підрозділу у працівника ОСОБА_4, який цим наказом переведений на посаду в.о. начальника Черкаської механічної дільниці.

Згідно наказу позивача «Про встановлення доплати за збільшення обсягу робіт» №143 від 8 липня 2015 року, ОСОБА_2, за виконання функціональних обовязків завідувача центрального складу щомісячно одержував доплату у розмірі 30 відсотків заробітку від посадового окладу завідувача центральним складом.

Внаслідок недбалого відношення до роботи ОСОБА_2 допустив нестачу ТМЦ на суму 35867 грн. 13 коп., про що комісією був складений акт нестачі від 4 квітня 2016 року.

Пунктом 1 ч.1 ст. 134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

ОСОБА_2 не зміг пояснити встановлений факт недостачі по центральному складу, від дачі подальших аргументованих пояснень щодо недостачі він відмовився, про що складено акт відмови від 5 квітня 2016 року.

Розмір збитків від нестачі матеріальних цінностей розрахований згідно пункту 2 «Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей», затвердженого постановою КМУ №116 від 22 січня 1996 року і становить 85794 коп. 18 коп.

Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Відокремленого підрозділу «Ременерго» ПАТ «Центренерго» матеріальну шкоду в звязку з нестачею товарно - матеріальних цінностей у розмірі 85794 грн. 18 коп. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача надав заяву, в якій збільшив позовні вимоги, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь Відокремленого підрозділу «Ременерго» ПАТ «Центренерго» матеріальну шкоду в звязку з нестачею товарно - матеріальних цінностей у розмірі 92542 грн. 28 коп. та судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що ОСОБА_2 не був призначений на посаду завідуючого складом і договір про повну матеріальну відповідальність з ним, як з завідувачем складом не укладався.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що наказом №51 від 8 жовтня 2001 року ОСОБА_2 прийнятий на роботу у Відокремлений підрозділ «Ременерго» ПАТ «Центренерго» на посаду інженера-програміста. Наказом №61-к від 4 листопада 2002 року, виданого на підставі письмової заяви, ОСОБА_2 переведено на посаду інженера- програміста 2 категорії, з 1 листопада 2002 року. На підставі письмової заяви та наказу від 1 квітня 2008 року №30-к ОСОБА_2 переведено на посаду адміністратора системи.

Відповідно до посадової інструкції адміністратора системи, з якою ОСОБА_2 ознайомлений 5 березня 2014 року, адміністратор системи несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обовязків, що передбачені цією посадовою інструкцією в межах, визначених чинним законодавство України про працю; за розголошення конфіденційної інформації; за правопорушення, скоєні в процесі своєї діяльності,- в межах визначених чинним адміністративним, кримінальним та цивільним законодавством України;за завдання матеріальної шкоди,- в межах, визначених чинним цивільним законодавством; за перевищення наданих повноважень; за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, трудової дисципліни, правил техніки безпеки і протипожежної безпеки; за порушення зазначених вимог в даній інструкції.

26 березня 2012 року між «Ременерго» ПАТ «Центренерго» та ОСОБА_2, який працює у «Ременерго» ПАТ «Центренерго» і займає посаду адміністратора системи укладено договір про повну матеріальну відповідальність працівника №19/15 (092).

Відповідно до п.1 договору ОСОБА_2 приймає на себе матеріальну відповідальність за матеріальні цінності, що передані йому в установлено порядку «Ременерго» ПАТ «Центренерго», товарно-матеріальні цінності та кошти згідно з інвентаризаційними описами на день підписання цього договору, так і всі ті, що будуть надходити йому під звіт протягом усього терміну дії договору.

Пунктом 2 договору передбачено, що ОСОБА_2 зобовязується дбайливо ставитися до переданих йому на збереження (або інших цілей) матеріальних цінностей, вживати заходи для попередження збитків, вести облік та у встановлено порядку і в установлені терміни згідно із затвердженими формами подавати звітність про рух товарно-матеріальних цінностей і коштів, переданих йому на зберігання.

Відповідно до п.7 договору, цей договір має силу на весь час роботи ОСОБА_2 на посаді адміністратора системи «Ременерго» ПАТ.

1 липня 2015 року на імя директора «Ременерго» ПАТ «Центренерго» ОСОБА_5 головним інженером ОСОБА_6 була складена службова записка, згідно якої, у звязку з переведенням завідувача центрального складу ОСОБА_4 в.о. начальником Черкаської механічної дільниці, обовязки завідувача центрального складу слід покласти на адміністратора системи ОСОБА_2 з доплатою 30 % посадового окладу з 1 липня 2015 року

Наказом директора Відокремленого підрозділу «Ременерго» ПАТ «Центренерго» №143 від 8 липня 2015 року «Про встановлення доплати за збільшення обсягу робіт» встановлена з 1 липня 2015 року доплата за виконання функціональних обовязків завідувача центрального складу адміністратору системи ОСОБА_2, таб. №374, в розмірі 30% посадового окладу завідувача центрального складу.

Як вбачається з акта від 4 квітня 2016 року, центральна інвентаризаційна комісія з розгляду результатів інвентаризації, згідно наказу №79 від 28 березня 2016 року «Про проведення інвентаризації запасів та основних засобів по центральному складу», станом на 1 лютого 2016 року, виявила остаточну нестачу в розмірі 35867 грн. 13 коп. Розмір збитків від нестачі матеріальних цінностей становить 85794 грн. 18 коп. В подальшому представниками позивача також була виявлена нестача в розмірі 2809 грн. 37 коп., розмір збитків становить 6748 грн. 10 коп. Загальний розмір збитків від нестачі становить 92542 грн. 28 коп.

Так, згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків

Випадки, за яких працівник несе повну матеріальну відповідальність передбачено у ст. 134 КЗПП України.

Відповідно до ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:

1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами;

3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку;

4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані;

5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків;

7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов'язків;

8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу;

9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

До системного адміністратора не застосовуються п. 1 цієї статті, оскільки законодавством не передбачено можливості укладення договору про повну матеріальну відповідальність із системним адміністратором (його посада та виконувані ним роботи не передбачені Переліком посад і робіт, які заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, які були передані їм для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення чи застосування в процесі виробництва, затвердженим постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 28.12.77 р. № 447/24).

Згідно п.8 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, прийнявши ряд постанов у трудових справах, сформулював обов'язкові для всіх судів України правові позиції (Лист № 10-1389/0/4-12 від 27.09.2012р.). Що стосується матеріальної відповідальності працівника, то вказано на дотримання судами наступних положень.

Зокрема, розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсування), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить працівник до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 1351 КЗпП України може бути укладено такий договір та чи був він укладений. За відсутності цих умов, на працівника за заподіяну ним шкоду, може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно із чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

З урахуванням наведеного договір про повну матеріальну відповідальність з торговим агентом, робота якого згідно з посадовою інструкцією не пов'язана із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, і така посада не внесена до Переліку таких посад і робіт, затверджених постановою Державного комітету ОСОБА_7 Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної ОСОБА_7 Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, не має юридичної сили та не може бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з його вини шкоди.

Отже, для забезпечення збереження майна підприємства та покладання такого обовязку на працівника, роботодавець має призначити такого працівника на відповідну посаду з урахуванням вимог ст. 135-1 КЗпП України та укласти договір про повну матеріальну відповідальність.

При цьому суд враховує, що відповідно до п.4.7 колективного договору між уповноваженим органом власника та трудовим колективом ПАТ «Центренерго», під час виробничої необхідності, якщо працівник виконує обовязки тимчасово відсутнього працівника на підставі наказу, і це повязано з розпорядчими функціями та з правом підписання відповідних документів, йому виплачується різниця між його фактичним посадовим окладом та посадовим окладом працівника, якого він заміщує (при умові, що працівник не є штатним заступником).

Згідно посадової інструкції завідувача центрального складу, призначення на посаду завідувача складу та звільнення з неї здійснюється наказом директора підприємства з дотримання вимог КЗпП України.

Разом з тим, наказ про переведення чи призначення ОСОБА_2 в.о. завідувача центрального складу позивачем не видавався. Договір про повну матеріальну відповідальність з ОСОБА_2, як з в.о. директором складу не укладався.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що повну матеріальну відповідальність за завдану підприємству шкоду на працівника-відповідача у даному випадку покладено бути не може, оскільки ОСОБА_2 не займає посаду з якою може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність, а інших підстав для покладення повної матеріальної відповідальності на працівника, передбачених ст. 134 КЗпП України, при розгляді справи встановлено не було.

Крім цього, суд приходить до висновку про те, що на ОСОБА_2 не може бути покладена обмежена матеріальна відповідальність (ст. 133 КЗпП України), з огляду на таке

Згідно п. 2 ст. 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть У відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть:

1) працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування;

2) керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Таким чином ст.133 КЗпП встановлює матеріальну відповідальність окремого кола працівників, підставою для притягнення до якої є ряд порушень трудових обов'язків, що потягли пряму дійсну шкоду.

Разом з тим, ОСОБА_2 не обіймає посаду, яка зазначена п. 2 цієї статті, а нестача на центральному складі позивача сталася не у звязку з зіпсуттям або знищенням через недбалість ОСОБА_2 матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні.

За таких обставин суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного, ст. ст. 130-138 КЗпП України, керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 14, 212, 213, ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову Відокремленого підрозділу «Ременерго» Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обовязків відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуючий:

Повний текст рішення суду виготовлено 6 грудня 2016 року

Головуючий: ОСОБА_8