Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/2636/16-ц
Провадження № 2/644/1282/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді Бугери О.В.,
при секретарі - Ілові А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у виїзді за межі України, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач 21.03.2016 року звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебувала в цивільному шлюбі, від шлюбу мають дитину сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає із нею. Відповідач пішов з сім'ї у 2014 році, припинивши своє спілкування з позивачем та сином. На теперішній час місцезнаходження відповідача не відоме, позивач планує поїхати до родичів до АР Крим для оздоровлення дитини під час літніх канікул, але не може у звязку з відсутністю згоди батька дитини. З урахуванням уточнень, просила суд надати дозвіл на виїзд до АР Крим малолітньому ОСОБА_2, у супроводі матері ОСОБА_1, або інших осіб уповноважених його матірю, без згоди та супроводу батька, з моменту винесення рішення до 01.09.2016 року.
В судове засідання позивач не зявилася, але подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.
Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістив, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи відповідач до суду не подав.
Представник 3-ї особи в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлявся.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Відповідно до вимог ст. 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, яка є малолітньою, а саме є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія відповідного свідоцтва про народження./а.с.5/
За правилами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як зазначено в ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Тобто, сторони у справі, як батьки малолітньої дитини повинні спільно вирішувати питання про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини.
В ході розгляду справи встановлено, що сторони у шлюбі не перебувають, але спільно проживали з 2012 по 2014 рік включно, що підтверджується наданою нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_4, власницею квартири де під час зазначеного періоду часу мешкали сторони./а.с.18/
Позивач у справі має намір оздоровити дитину в АР Крим. При цьому, позивачем чітко визначено період перебування в АР Крим: з моменту винесення рішення по 01.09.2016 року.
Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників у їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч.3).
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-XII та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27 січня 1995 року № 57.
Відповідно до пункту 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України (затверджені постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками. У відповідності із ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України (затверджені постановою КМ України від 27.01.1995 року № 57) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Тобто, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що позивач письмово до відповідача з приводу надання дозволу на виїзд за кордон, через відсутність інформації про місцезнаходження відповідача, не зверталась та надати такий доказ вона не має можливості.
Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року (чинна для України з 27.09.91р.) передбачено в пункті 1 статті 3, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (пункт 1 статті 18 цієї Конвенції ООН).
З огляду на фактичні обставини справи, поїздки до АР Крим позивачки та її сина є однією з форм піклування здоров'ям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком, відсутність згоди відповідача в даному випадку не може бути перешкодою для тимчасових виїздів дитини до АР Крим з моменту винесення рішення по 01.09.2016 року.
На підставі викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України , ст.ст. 6, 141, 155, 157 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд до АР Крим малолітньомуОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянину України, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, а також у супроводі інших осіб, уповноважених його матірю ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, з моменту винесення рішення по 01.09.2016 року.
Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: суддя Бугера О.В.