Справа № 6-135/11 Провадження № 22-ц/772/1098/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 59Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого: Сопруна В.В.

суддів: Матківської М.В., Марчук В.С.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Вінниці подання відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року,

в с т а н о в и л а :

Державний виконавець відділу ДВС Ямпільського РУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року подання задоволено.

Обмежено боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до повного виконання ним рішення за виконавчим листом №2-3992/2011, виданого 05.10.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Зазначив, що ухвалу суду вважає незаконною через порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну", громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Відповідно до ст..377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З аналізу вказаних норм вбачається, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи державний виконавець надав суду подання копію постанови про відкриття провадження та копії виконавчих документів без надання будь-яких доказів ухилення його від виконання зобов'язань.

Державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від виконання судового рішення, тобто наявність реальної можливості виконати зобовязання. Однак, подання державного виконавця, а також документи додані до нього не містять будь-яких обґрунтованих доказів саме умисного ухилення божника від виконання покладених на нього рішенням суду зобовязань.

Зазначені матеріали свідчать про факт наявності зобовязань у боржника, однак не про факт ухилення останньої від виконання рішення суду.

Крім того, державним виконавцем не надано суду доказів того чи дійсно особа, відносно якої встановлюються обмеження, свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково, чи їй взагалі відомо про такі зобов'язання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення даного питання, а відтак порушив порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 12 грудня 2011 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: підпис ОСОБА_3

Судді: підписи ОСОБА_4

ОСОБА_5

З оригіналом вірно: ОСОБА_3