Справа № 382/358/15-ц Головуючий у І інстанції Карпович В. Д.
Провадження № 22-ц/780/1612/16 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 26 16.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Суханова Є.М.,

При секретарі - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 січня 2016 року у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі «ПриватБанк») звернулося в Яготинський районний суд Київської області з вказаним позовом в якому вказало на те, що Заявою про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу K3W0A+ від 05.10.2011 року ОСОБА_3 виразила своє бажання щодо приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті privatbank.ua. Заява про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу, що укладений на підставі ст. ст. 633, 634 ЦК України.

Відповідно до приписів ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Статтею 806 ЦК України, а також ч. 2 ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника), відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до вимог передбачених ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" істотними умовами договору є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, а ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Відповідач, згідно умов Договору отримала від ПАТ КБ "Приватбанк» у платне користування автомобіль марки MITSUBISHI LANCER рік випуску: 2011, тип ТЗ: легк. автомобіль, № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2 та зобов'язалася сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності ПАТ КБ "ПриватБанк»".

Пунктом 3 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено обов'язок лізингоодержувача своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно п. 2.8.4.8.2.І. Умов та Правил надання банківських послуг, у разі настання Події Дефолту, Лізингодавець надає Лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання Події Дефолту та повернення Предмета лізингу. У повідомленні про Дефолт, окрім зазначеної інформації, Лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за цим Договором. Повернення Предмета лізингу здійснюється за адресою, вказаною у повідомленні про Дефолт.

У порушення зазначених норм закону та умов Договору, зобов'язання належним чином ОСОБА_3 не виконані, в результаті чого, відповідач повернула предмет лізингу автомобіль позивачу.

В ст. 610 ЦК України вказано, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2.8.4.8.2.4. Договору передбачено, що якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання Повідомлення про Дефолт, Лізингоодержувач не усунув Подію Дефолту, Лізингоодержувач зобов'язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим Договором, яка відповідно до розділу 2.8.4.1. - Визначення термінів та тлумачення, вказаного Договору означає залежно від контексту грошові зобов'язання Лізингоодержувача перед Лізингодавцем, строк сплати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобов'язаннями.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Наслідки неналежного виконання договору фінансового лізингу зі сторони Лізингоодержувача визначені у ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг", яка передбачає право лізингодавця на відшкодування збитків.

Відповідно до умов Договору, станом на 30.01.2015 року, заборгованість відповідача перед ПАТ КБ « ПриватБанк» за фактичний строк користування предметом лізингу складає 162 046,69 грн., а саме: 125 464,47 грн. - заборгованість залишок вартості предмету лізингу; 25 254,61 грн. - заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу; 4 220,13 грн. - заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу; 7 107,48 грн. - заборгованість з пені.

За таких обставин, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 162 046,69 грн. за Договором фінансового лізингу та судові витрати.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13.01.2016 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просило, скасувати рішення Яготинського районного суду Київської області від 13.01.2016 року, ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначило, що суд першої інстанції помилково відмовив ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволення позовних вимог так як до таких висновків прийшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Яготинського районного суду Київської області від 13.01.2016 року в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2011 року ОСОБА_3 було подано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу № К3/д/0Р+, якою вона виразила бажання щодо приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг що розміщені на веб-сайті ргіуаtbаnk.uа. Заява про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу, що укладений на підставі ст. ст. 633,634 ЦК України.

Згідно умов Договору, ОСОБА_3 отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль, марки МITSUBISHI, модель «LANCER», рік випуску 2011, тип ТЗ: легковий автомобіль № кузова/шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2 та зобов'язалася сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 - Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрації належить на праві власності ПАТ КБ «ПриватБанк».

Частиною 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами страхової діяльності, діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення, надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (п. 11-1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).

В п. 1.3, 1.5 Розділу I Загальні положення "Ліцензійних умов проведення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах», Затверджених Розпорядженням Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 09.10.2012 року № 1676, яке Зареєстровано в МЮ України 29.10.2012 року за № 1805/22117 вказано, що ліцензування діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах здійснюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг).

Фінансова установа може проводити діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах тільки після отримання ліцензії Нацкомфінпослуг, відповідно до цих Ліцензійних умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензій), може бути визнаний судом недійсним.

В матеріалах цивільної справи не встановлено наявності ліцензії у позивача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, виданої позивачу Нацкомфінпослуг, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства.

Надана ПАТ КБ «ПриватБанк» ліцензія на право надання банківських послуг визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка видана Національним банком України 19.03.1992 року за № 92 не може бути прийнята судом до уваги так як вона відноситься до інших видів фінансових послуг.

За правилами ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою, договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідно до Заяви ОСОБА_3 від 05.10.2011 року Про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, додатків до неї, Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів, що разом складають Договір фінансового лізингу, який укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, останній, нотаріально посвідчено не було.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-2766цс15 та згідно ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи вищезазначене, та те що суд першої інстанції хоча і обґрунтував рішення про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог не взявши до уваги вище зазначенні порушення щодо відсутності ліцензії у позивача для здійснення вказаної фінансової діяльності та нотаріального посвідчення спірного договору, прийшов до правильного висновку про відмову ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позову та вірно вирішив справу по суті.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог, викладених в апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: