У х в а л а

іменем україни

30 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 19 березня 2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 2 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов'язань, станом на 30 листопада 2014 року у

ОСОБА_1 перед банком виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 4 781,89 доларів США, яка складається з: 1 877,10 доларів США заборгованості за кредитом; 2 798,42 доларів США заборгованості по процентами за користування кредитом; 106,37 доларів США заборгованості із комісії за користування кредитом.

Оскільки рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 4 травня 2011 року із ОСОБА_1 на користь банку вже було стягнуто 3 098,93 доларів США заборгованості за цим же самим кредитним договором, позивач просив стягнуту суму від загальної заборгованості відрахувати та стягнути з відповідача 1 800,52 доларів США, що становить 36 935,78 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судам норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 19 березня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», яке в подальшому змінило назву на Публічне ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав, а ОСОБА_1 отримала кредит на суму

2 000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач ОСОБА_1 кредитні зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку із чим рішенням Заводського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 4 травня 2011 року було задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до неї, із ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитом у сумі 3 098,93 доларів США (а.с. 6), яка складалась із: 1 877,10 доларів США заборгованості за кредитом; 939,29 доларів США заборгованості за процентами за користування кредитом; 74,77 доларів США заборгованості за комісією за користування кредитом;

144,56 доларів США штрафу; 63,21 доларів США штрафу; і на виконання цього рішення суду в провадженні Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області перебуває виконавче провадження, за яким, відповідно до повідомлення начальника цієї установи, станом на 23 липня 2015 року із ОСОБА_1 утримано та перераховано на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 11 822,70 грн, залишок заборгованості станом на 23 липня 2015 року становить 13 256,77 грн.

Тобто, як вбачається із пояснень учасників процесу, підтверджених матеріалами справи, заборгованість, яка виникла у зв'язку з невиконанням відповідачем умов вищезазначеного кредитного договору, а саме: заборгованість за кредитом (тіло кредиту), відсотки, комісія і штрафи, уже була стягнута за рішенням суду.

Крім того, відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці.

На отриманій відповідачем кредитній картці зазначено термін її дії, а саме -до квітня 2011 року. Із зазначеним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду 28 січня 2015 року. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності.

Установивши зазначені обставини, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, керуючись ст. ст. 256, 253, 526, 527, 530, 610, 611, 1054 ЦК України, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України банк не заявляв.

Такі висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору судами правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніропетровської області від 11 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.І. Мартинюк
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко