Ухвала

іменем україни

01 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Штогріна Олександра Іванівна, про визнання заповіту нікчемним; за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту, усунення перешкод у володінні спадковим майном та його поділ, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заповіт, складений 13 липня 2009 року ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Штогріною О.І. за реєстраційним № 813, від імені ОСОБА_8 був підписаний ОСОБА_9 Проте, ОСОБА_8 не страждав на хвороби чи вади, які б обмежували його можливість самостійно підписувати документи, а тому оспорюваний заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 просив визнання нікчемним вказаний заповіт з підстав, визначених ч. 1 ст. 1257 ЦК України.

У червні 2013 року ОСОБА_7 звернувся до суду з указаним вище позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заповіт ОСОБА_8 не відповідає вимогам закону, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 просив визнання недійсним вказаний заповіт з підстав, передбачених ч. 2 ст. 1257 ЦК України, виселити ОСОБА_5 з житлового будинку АДРЕСА_1 провести поділ вказаного будинку між ним та ОСОБА_4

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 липня 2013 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_8 був власником житлового будинку АДРЕСА_1 де був зареєстрований і проживав.

13 липня 2009 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Штогріною О.І. посвідчено заповіт від імені ОСОБА_8, відповідно до умов якого останній на випадок свої смерті заповів все належне йому майно ОСОБА_5

Судами також встановлено, що спірний заповіт записаний нотаріусом зі слів заповідача ОСОБА_8, заповіт уголос прочитаний заповідачу до його підписання у присутності запрошених свідків. У зв'язку з хворобою ОСОБА_8 на його особисте прохання у його та нотаріуса присутності заповіт підписано ОСОБА_9 Свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кожним окремо зміст заповіту прочитано уголос та підписано два примірника у присутності заповідача, нотаріуса та другого свідка. Особу заповідача нотаріусом встановлено, дієздатність його перевірено. Особи ОСОБА_9, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 нотаріусом встановлено, справжність їх підписів перевірено (том 1 а. с. 93-104).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 помер.

ОСОБА_8 був інвалідом першої групи, причина інвалідності - захворювання, пов'язане з перебуванням на фронті.

Згідно медичної карти амбулаторного хворого на ім'я ОСОБА_8, 1924 рокународження, заведеної 26 травня 2009 року, внаслідок медичного огляду 25 червня 2009 року, зокрема, встановлено діагноз: 2-х стороння катаракта, ангиосклероз сітчатки, гострота зору правого ока 0,07 н/к, гострота зору лівого ока відсутня (том 2 а. с. 5).

Відповідно до медичної карти № 1481 стаціонарного хворого обласного очного госпіталю ІВВ м. Одеси на ім'я ОСОБА_8, 1924 року народження, останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 20 липня 2009 року по 27 липня 2009 року з клінічним діагнозом: незріла катаракта правого ока Vis 0,07, зріла ускладнена катаракта лівого ока Vis 0. ОСОБА_8 проведено операцію лівого ока та протизапальну терапію правого ока (том 2 а. с. 4).

Через очну хворобу катаракту у ОСОБА_8 мала місце втрата зору, гострота якого до проведення операції на лівому оці та лікувальної терапії на правому оці позбавляла його можливості самому прочитати текст заповіту, виготовленому на спеціальному бланку, та власноручно підписати такий. За бажанням ОСОБА_8П як заповідача заповіт посвідчено при обраних ним свідках ОСОБА_10 та ОСОБА_11, за дорученням заповідача ОСОБА_8 текст правочину у його присутності підписано іншою особою, а саме ОСОБА_9, підпис ОСОБА_9 на тексті заповіту засвідчено нотаріусом із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє, а саме - «у зв'язку з хворобою ОСОБА_8П».

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Загальні вимоги до форми заповіту визначені ст. 1247 ЦК України.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 1248 ЦК України якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (ст. 1253 цього Кодексу).

За змістом ст. 1253 ЦК України у випадках, встановлених абз. 3 ч. 2 ст. 1248 і ст. 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Враховуючи викладене, суди дійшли вірного висновку, що на момент складання заповіту у заповідача ОСОБА_8 була наявна хвороба (фізичні вади), наслідком якої стала втрата зору, що унеможливило особисте підписання ним письмового правочину, як то заповіту, відтак, підписання заповіту проведено з дотриманням положень ч. 2 ст. 1247 ЦК України, посвідчення заповіту здійснено при свідках.

Також суди обґрунтовано виходили із того, що закріплене у ч. 1 ст. 1247 ЦК України загальне правило про письмову форму заповіту дотримано: місце - «місто Одеса», час складання заповіту - «16.05 годин 13 липня 2009 року» зазначено; передбачене ч. 3 ст. 1247 ЦК України нотаріальне посвідчення заповіту виконано - заповіт серія BMI номер бланку 579977 посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Штогріною О.І.; заповіт зареєстровано 13 липня 2009 року о 16.32 годин у Спадковому реєстрі за № 813. Зі змісту заповіту нотаріусом заповіт записано зі слів ОСОБА_8 за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, прочитано уголос. На бажання заповідача його заповіт посвідчено при двох свідках, відомості про особи свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 занесені до заповіту, встановлені частинами 3, 4 ст. 1253 ЦК України вимоги до свідків дотримано; свідки кожний окремо зачитали заповіт вголос та поставили свої підписи на ньому в присутності нотаріуса, заповідача ОСОБА_8 та один одного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами заявлених позовних вимог. Разом з тим, спірний заповіт складено відповідно до вимог закону, а волевиявлення заповідача було вільним та відповідало його волі.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 04 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова