Справа № 367/3284/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді: Шестопалової Я.В.

при секретарі: Оніщенко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія ЮТІКО», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо транспортної пригоди. В обгрунтування позову зазначив, що 07.04.2015 року приблизно о 22 годині на автомобільній дорозі Київ Ковель 24 км. смт. Гостомель відбулась дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, який належить йому на праві власності та автомобіля марки LDV 400 CONVOY, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням відповідача. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 24.04.2015 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Внаслідок зіткнення його автомобіль отримав ряд механічних ушкоджень, згідно з звітом про оцінку автомобіля № 830 від 12.05.2015 р. сума збитку становить 221 693, 93 грн. Автомобіль відповідача було застраховано цивільно правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у страховій компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Страхова компанія має виплатити йому відшкодування у розмірі 50000,00 грн., що недостатньо для відновлення його автомобіля, пошкодженого внаслідок дорожньо транспортної пригоди. Сума невідшкодованого збитку становить 171 693,93 грн.

В процесі розгляду цивільної справи позивач змінив свої позовні вимоги згідно, яких просив суд стягнути з відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 50 000,00 гривень, стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача матеріальний збиток у розмірі 101 416,40 гривень, стягнути пропорційно з відповідачів суму судового збору у розмірі 1 514, 16 гривен.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, не заперечував проти винесення рішення, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Крім того надав суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд позовні вимоги задовольнити та стягнути з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 50 000,00 гривень, стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальний збиток у розмірі 101 416,40 гривень, стягнути солідарно з відповідачів суму судового збору у розмірі 1 514, 16 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Згідно його письмових заперечень, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, оскільки не вважає себе винним у дорожньо транспортній пригоді, яка сталася 07.04.2015 року та належним відповідачем по справі, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судове засідання Представник відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» ОСОБА_5 не з» явився про час місце та дату розгляду справи був належним чином повідомлений, раніше в судове засідання надав письмові заперечення на позовну заяву, де зазначив, що 07 квітня 2015 року, відбулася дорожньотранспортна пригода за участю забезпеченого ПрАТ «УТСК» транспортного засобу LDV 400 CONVOY, державний номер НОМЕР_2 та транспортного засобу позивача ВМW-3181 державний номер НОМЕР_3. Правовідносини, які склалися між потерпілою особою ОСОБА_1 та ПрАТ «УТСК» щодо відшкодування шкоди детально врегульовані Законом України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте в порушення вимог Закону, позивач подав повідомлення про дорожньо транспортну пригоду лише через місяць. А саме 13 травня 2015 року, при цьому жодного документального підтвердження із зазначенням поважності пропуску строку їм не було надано. Під час узгодження з ОСОБА_3 часу та місця можливого огляду пошкодженого транспортного засобу уповноваженому представнику ПрАТ «УТСК» було повідомлено, що автомобіль вже частково відремонтовано. Зважаючи на те, що транспортний засіб неможливо було оглянути в тому стані, у якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди залучений страховою компанією аварійний комісар був позбавлений можливості визначити розмір заподіяної шкоди.Листом від 10 серпня 2015 року ОСОБА_1П було відмовлено у виплаті страхового відшкодування у звязку із недотриманням ним покладених на нього Законом обовязків, що призвело до неможливості страховика встановити розмір заподіяної шкоди.Крім того, на підставі наданого позивачем звіту № 830 від 16 квітня 2015 року також неможливо визначити розмір страхового відшкодування.Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.Як вбачається зі ОСОБА_6 № 830 від 16 квітня 2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВМW-3181, державний номер НОМЕР_3 складає 221 693,93 грн., натомість його ринкова вартість становить 186 131,00 грн., отже даний автомобіль є фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необгрунтованим. Разом з тим, ОСОБА_6 № 830 від 16 квітня 2015 року не була встановлена вартість транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, що є обовязковою умовою для визначення розміру страхового відшкодування при фізично знищеному транспортному засобі. За таких обставин оскільки відсутня будь-яка можливість щодо визначення розміру страхового відшкодування на підставі наданого позивачем ОСОБА_6 № 830, просили відмовити у задоволені позову до страхової компанії.

У судове засідання третя особа ОСОБА_4 не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи але про причини неявки не повідомив.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення за №367/2463/15-п за ст. 124 КУпАП у відношенні ОСОБА_2, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти на відповідні ним правовідносини.

07.04.2015 р. приблизно о 22.00 год. на автомобільній дорозі Київ Ковель 24 км. смт. Гостомель, сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки LDV 400 CONVOY, реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_2.

Винним у дорожньо транспортній пригоді, яка сталась 07.04.2015 року є водій автомобілю марки LDV 400 CONVOY, реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_2, що підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 24.04.2015 року, якою останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладений штраф у розмірі 340 гривень.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно звіту №830 про оцінку автомобіля від 16.04.2015 року складеного оцінювачем ОСОБА_7 вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля НОМЕР_6, в результаті пошкодження при ДТП складає 186 131, 00 грн. (сто вісімдесят шість тисяч сто тридцять одна гривня 00 коп.) (а.с.4-12).

Автомобіль марки LDV 400 CONVOY, реєстраційний номер НОМЕР_5, який належить на праві власності, ОСОБА_4 та застрахований у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу № АЕ/2771114 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с. 159)

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

13.05.2015 р. ОСОБА_1, який є власником автомобіля НОМЕР_4 ,який зазнав пошкоджень під час ДТП 07.04.2015 р. звернувся з заявою до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про повідомлення про дорожньо транспортну пригоду та виплату відшкодування. .(а.с. 48)

10.08.2015р. на адресу позивача було направлено лист за вих. №387-1-15К про відмову у виплаті страхового відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки на порушення пунктів 33.1.4, 33.1., 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов,язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме не було у триденний строк повідомлено страховика про ДТП та частково відремонтований пошкоджений транспортний засіб.

У відповідності зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, що завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода заподіяна не з її провині.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. з наступними змінами під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського ведення, оперативного керування або за іншими підставами.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 101 416 ( сто одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 40 копійок, а з страхової компанії ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» матеріальну шкоду у розмірі 50000,00 гривень (пятдесят тисяч гривень 00 коп.).

Судом встановлено, що автомобіль марки «LDV 400 CONVOY, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_8, яким керував 07.04.2015р. відповідач ОСОБА_2 застрахований у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу № АЕ 2771114 від 13.03.2015року, обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 159)

Відповідно до ст. 949 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Крім того даний обов,язок покладений на страхувальника, тобто особою яка уклала договір страхування, яким в даному випадку є третя особа ОСОБА_8., а не на позивача у справі.

Крім того, у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач ОСОБА_2, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам відповідач його не заперечував, та відмовив у сплаті страхового відшкодування через неможливість на його думку встановлення розміру відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення про відмову , яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

За таких підстав, суд не може прийняти доводи представника відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» щодо того, що вимоги позивача не підлягають задоволенню через те, що останній не повідомив страхову компанію у передбачений законом строк.

Відповідно до ст. 9 вказаного закону обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.

Як вбачається з полісу № АЕ 2771114 від 13.03.2015року, обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховий ліміт відповідальності на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну становить 50 000 гривень (пятдесят тисяч гривень 00 коп.).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Як встановлено судом, розмір франшизи за полісом № АЕ 2771114 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складає 1000 гривень.

Відповідно до ст. 22 вказаного закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим, які є юридичними особами, страховиком відшкодовується виключно шкода, заподіяна майну.

Як встановлено судом позивачем ОСОБА_1 було відремонтовано пошкоджений автомобіль, що підтверджується ОСОБА_5 виконаних робіт №АВР-00000196 від 23.11.15р. та квитанцією до прибуткового касового ордера №117 від 23.11.2015р.. та сума відновлюваного ремонту автомобілю склала 151 416 гривень 60 копійок.

Тому для визначення розміру матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобілю НОМЕР_7 ОСОБА_1 суд приймає до уваги ОСОБА_5 виконаних робіт №АВР-00000196 від 23.11.15р., згідно якого фактична матеріальна шкода спричинена позивачу складає 151 416 гривень 60 копійок.

Оскільки ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» не правомірно не була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі встановленого полісом № АЕ 2771114 ліміту, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у сумі 49 000 гривень (50 000 (ліміт)-1000 (франшиза)=49000).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування.

Суд не приймає доводи відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_5, щодо того, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки не є власником автомобіля марки LDV 400 CONVOY, реєстраційний номер НОМЕР_5, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону.

Таким чином, розмір несплаченої франшизи за полісом № АЕ 2771114 обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі 1000 гривень підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія ЮТІКО».

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_9 на користь позивача матеріальну шкоду з врахуванням розміру франшизи по вказаній цивільній справі у розмірі 102 416 ( сто одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 40 коп.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір пропорційно до задоволених вимог, а саме з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія ЮТІКО» у розмірі 490 гривень, та з ОСОБА_2,у розмірі 1 024 гривні 40 копійок, оскільки з причини невиконання відповідачами взятих на себе обовязків, позивач змушений був звернутися до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 6,29,12,22,33,34,36,37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, постанова Кабінету Міністрів України від 27.04.2006р. №590 «Про Граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ», п.п.3.2.3, 3.2 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість», ст. ст. 23,1166,1167,1172,1187,1194 ЦК України ст. 10,60,88,212-215 ЦПК України, суд, - , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія ЮТІКО», треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія ЮТІКО» на користь ОСОБА_1 заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 49 000 (сорок дев,ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 102 416 (сто одна тисяча чотириста шістнадцять) гривень 40 копійок .

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія ЮТІКО», на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 490 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1024 гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10- денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_10