У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 15 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «Ві Ей Бі Банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору.

Вказує, що 20 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 63 про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку СлавкінуМ.А.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 23 листопада 2007 року між

ВАТ «Всеукраїнський АкціонернийБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2106-007/07, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 24 741,49 дол. США на придбання автотранспортного засобу марки «Тойота» із терміном повернення кредиту 21 листопада 2014 року.

За користування кредитними коштами була встановлена процентна ставка 13% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем і відповідачем укладено договір застави автотранспортного засобу, згідно якого в заставу позивачу був переданий автомобіль «ТОЙОТА КОРОЛЛА», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Відповідачем порушено свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, яка станом на 15 серпня 2015 року складає

3 149,84 дол. США, а в перерахунку на національну одиницю України станом на

20 липня 2015 року складає 69 343,49 грн та заборгованість по комісіям -

12 679,82 грн, оскільки згідно п.4.2.Договору, за неналежне виконання зобов'язань, позичальник сплачує банку штрафні санкції.

У зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, позивач просив суд стягнути в судовому порядку на свою користь прострочену заборгованість ОСОБА_2, яка станом на 15 серпня 2015 року складала 3 149,84 дол. США, а в перерахунку на національну одиницю України станом на 20 липня 2015 року складала 69 343,49 грн та заборгованість по комісіям 12 679,82 грн.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 15 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 2016 року, позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «Ві Ей Бі Банк» Славкіної М.А., задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» 3 149,84 дол. США, що в перерахунку на національну одиницю України станом на 20 липня 2015 року складало 69 343,49 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішеннята передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суди першої та апеляційної інстанцій вірно враховували положення ст. 526, ч. ст. 530 ЦК України, ст. 1049 ЦК України та правильно зазначали, що доводи відповідача про те, що банком не надано суду першої інстанції первинний бухгалтерський документ який би посвідчував факт надання йому кредитних коштів у іноземній валюті, відсутність доказів, які б підтвердили зарахування цих коштів на рахунок, є безпідставним та спростовуються п.2.1.2.1. кредитного договору №2106-007/07 від 23 листопада 2007 року, з якого вбачається, що оплата вартості автомобіля за рахунок кредитних коштів здійснюється безготівковим шляхом за рахунок коштів, спрямованих шляхом перерахування згідно доручення позичальника, або в порядку та на умовах, передбачених п.2.5.6 цього договору, на поточний рахунок продавця за реквізитами вказаними позичальником письмово.

Разом із тим суди вірно вказували, що в п.2.9 кредитного договору зазначено, що усі платежі для повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом повинні здійснюватись позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим договором, тому доводи відповідача про те, що повернення кредитних коштів мало бути здійсненим у встановлені періоди в сумі в національній валюті України - гривні є безпідставними.

Таким чином суди першої та апеляційної інстанцій, дійшли обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 15 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію «Ві Ей Бі Банк» СлавкіноїМарини Анатоліївни до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 15 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 23 березня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна