АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року по цивільній справі за позовною заявою Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві до ОСОБА_1 про виселення з гуртожитку,

встановила:

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про виселення відповідача з кімнати 6-40 гуртожитку УДСО при ГУМВС України у м. Києві без надання іншого жилого приміщення.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що на підставі ордеру на жилу площу від 17 березня 2000 року відповідача, який з 29 травня 1998р. працював в УДСО, було заселено в кімнату АДРЕСА_1 Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві.

Позивач посилався на те, що 12 лютого 2013р. відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 63 п. «є» (за порушення дисципліни), загальний стаж роботи відповідача в ДСО на момент звільнення становив 14 років 08 місяці 13 днів.

Позивач вважав, що оскільки відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ за порушення трудової дисципліни, підстав для його подальшого проживання у гуртожитку не має.

Рішенням суду від 11 лютого 2016 року в позові відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Позивач посилається на неповно досліджені судом обставини, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, так як відповідача було звільнено з роботи за порушення дисципліни, тому на нього не розповсюджуються гарантії для осіб, що пропрацювали на підприємстві не менш як 10 років.

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.167-169), у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не направили, тому відповідно до ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/6810/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Козленко Г.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та заперечення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

- 2 -

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що на підставі ордеру, виданого Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві 17 березня 2000р., ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_4 надано право на зайняття житлової площі у гуртожитку по АДРЕСА_1.

Відповідно до протоколу засідання житлово-побутової комісії УДСО при ГУМВС України в м. Києві № 6 від 4 квітня 2012р. ОСОБА_1 переселено в кімнату 6-40.

Наказом № 74 о/с від 12 лютого 2013р. начальника управління Державної служби охорони ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_1 звільнено з органів МВС у відставку Збройних Сил за ст. 63 п. «є» (за порушення дисципліни).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК УРСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу оперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу.

Згідно із чч. 2, 3 ст. 132 ЖК Української РСР працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у ст. 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Конструкція ч. 3 ст. 132 ЖК Української РСР свідчить про те, що особи, перелічені у ст. 125 цього Кодексу, не можуть бути виселені із гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, незалежно від причин звільнення.

Так, ст. 125 ЖК Української РСР, п. 41 Примірного положення визначено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Витягом з протоколу засідання житлово-побутової комісії УДСО при ГУМВС України в м. Києві № 6 від 23 квітня 2015р. підтверджено, що відповідач в ДСО пропрацював 14 років 8 місяців та 13 днів, а відтак суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відсутність правових підстав для його виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги про наявність правового висновку Верховного Суду України, відповідно до якого ч. 3 ст. 132 ЖК Української РСР не застосовується до осіб, які звільненні з роботи за порушення трудової дисципліни, не ґрунтуються на матеріалах судової практики, оскільки такого правового висновку Верховним Судом України 1 липня 2015р. не постановлялося.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не порушені норми процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві

- 3 -

відхилити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: