ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2888/15-ц
Провадження № 2/636/102/16
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2016 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
в складі:головуючого - судді Гуменного З.І.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Чайки І.І., представників третьої особи Алексюк Н.В., Афоніна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: військова частина польова пошта НОМЕР_1 , служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, про визнання такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:
Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просив зняти відповідачів з реєстрації місця проживання з членами родини таа виселити зі службової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення від Міністерства оборони України.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що КВЕ м. Харкова - один з підрозділів Збройних Сил України, основне завдання якого - організація квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України, спрямованих на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально-культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок, забезпечення військових частин квартирним майном. Так, за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться службова квартира, яка обліковується у КЕВ м. Харкова. Відповідно до витягу з протоколу №1 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2009р., службову квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 40,92 кв.м. надано майору в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 (неодруженому). Відповідач ОСОБА_2 вселений у зазначену службову квартиру на підставі ордеру № 015281 від 06.08.2009р., виданого на ім`я ОСОБА_2 . Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 27.08.2010р. № 177, майора ОСОБА_2 зараховано слухачем Національного університету оборони України м. Київ на денну форму навчання з 27.08.2010р. Відповідно до витягу з протоколу № 8 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2012р. ОСОБА_2 було знято з квартирного обліку по в/ч НОМЕР_2 у зв`язку з закінченням навчання і виключенням зі штату в/ч НОМЕР_2 . 17.02.2009р. ОСОБА_2 надав заяву начальнику Чугуївського гарнізону про зобов`язання звільнити надану службову квартиру у випадку настання законодавчо передбачених випадків.

Відповідно до наказу Міністра оборони України від 30.11.2011р. № 737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями»: 3.15. У разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт (гарнізон) за рішенням Міністра оборони України членам сім`ї такого військовослужбовця дозволяється подальше проживання у цьому службовому житлі, якщо його місце розташування дозволяє щоденно прибувати військовослужбовцю до нового місця служби. Одночасно військовослужбовця може бути зараховано на квартирний облік за новим місцем служби (у разі його звернення).

На даний час ОСОБА_2 проходить службу у м. Києві, що унеможливлює військовослужбовцю щоденно прибувати до нового місця служби з м. Чугуєва. Міністр оборони України рішення стосовно надання права ОСОБА_2 та членам його родини залишитись проживати у службовій квартирі не приймав.

Оскільки на теперішній час у Збройних силах України склався великий дефіцит службового житла, у черзі на отримання службового житла перебуває велика кількість військовослужбовців, учасників АТО, переведених військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують забезпечення їх службовим житлом у зв`язку із проходженням військової служби у Харківському гарнізоні.

Згідно ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями за рахунок державного бюджету. Тому забезпечення військовослужбовців житлом є державною метою в області здійснення соціальної політики, що гарантовано законодавством. Таким чином, утримання спірного житла відповідачем спричиняє шкоду економічним інтересам держави. У зв`язку з чим позивач і просить зняти з реєстрації та виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без надання іншого житлового приміщення.

В ході розгляду справи представник позивача за довіреністю Сікаленко Ю.В. підтримала обставини, викладені в позовній заяві, і з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 проти позову категорично заперечував, пояснивши суду, що дійсно йому як військовослужбовцю в/ч НОМЕР_2 була виділена службова квартира в АДРЕСА_1 . В цій квартирі мешкають він, його дружина та неповнолітня дитина під час відпустки та по вихідним дням, оскільки він переведений до нового місця служби, але там йому квартира не виділена, на квартирний облік він не взятий. Крім того, він зазначив, що разом з визнанням його та членів його родини втратившими право користування службовою квартирою фактично відбувається їх виселення зі службового жилого приміщення, яке включає надання іншого житла, і це є порушенням прав, гарантованих Конституцією України та іншими Законами України, оскільки ЖК України закріплено право особи, яка попрацювала на підприємстві, установі, організації, не менше як 10 років на отримання іншого жилого приміщення у разі виселення, а він перебуває на військовій службі з 1997року.

Відповідач ОСОБА_3 надала заяву про підтримання заперечень чоловіка та надала заяву про подальший розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Чугуївської міської Ради за довіреністю Алексюк Н.В. проти задоволення позову заперечувала, при цьому зазначила, що у разі задоволення позову будуть порушені права дитини, пославшись при цьому на Конвенцію про права дитини від 20.11.1989р.

Представник третьої особи військової частини НОМЕР_2 за довіреністю Афонін В.В. підтримав позовні вимоги позивача та просив суд їх задовольнити, посилаючись на те, що на даний час у Збройних Силах України склався великий дефіцит службового житла, і у черзі на отримання службового житла перебуває велика кількість військовослужбовців, учасників АТО, які потребують забезпечення їх житлом у зв`язку із проходженням військової служби у Харківському гарнізоні.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності зі ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 11 зазначеного кодексу наголошує, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 61 ч. 1 ЦПК України зазначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться службова квартира, яка обліковується у КЕВ м. Харкова.

Згідно ст. 118 ЖК, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Частина 2 ст. 119 ЖК України наголошує на тому, що відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік у випадках, які визначаються Радою Міністрів СРСР, службові жилі приміщення можуть надаватися окремим категоріям військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства, якщо вони не займали жилих приміщень за місцем проходження служби. Військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та члени їх сімей зобов`язані вивільнити займане ними службове жиле приміщення у двотижневий строк з дня виключення зазначених військовослужбовців із списків особового складу військової частини.

Відповідно до витягу з протоколу №1 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2009р. про розподіл житлової площі, службову квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 42,52 кв. м., без зняття з квартирного обліку, на склад сім`ї з 1 особи надано майору в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 , неодруженому, з подальшою здачею існуючого житла за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 5).

Відповідач ОСОБА_2 вселений у службову квартиру АДРЕСА_2 на підставі ордеру № 015281 від 06.08.2009р., виданого на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 9).

Надана копія заяви-зобов`язання ОСОБА_2 свідчить про надання згоди на вселення до службової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та про зобов`язання у випадку настання законодавчо передбачених випадків щодо звільнення службового житлового приміщення звільнити його (а.с. 10).

Відповідно до ст. 124 ЖК - робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011р. за № 737:

п. 1.11. Усі питання, пов`язані з перебуванням військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, на квартирному обліку, із забезпеченням їх жилою площею та розміром жилого приміщення, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку;

п. 3.1. Військовослужбовці та члени їх сімей, за відсутності в них за місцем проходження служби жилого приміщення, мають право на отримання службових жилих приміщень.

3.10. Службове жиле приміщення надається військовослужбовцю на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (у тому числі на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від військовослужбовця).

3.15. У разі переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт (гарнізон) за рішенням Міністра оборони України членам сім`ї такого військовослужбовця дозволяється подальше проживання у цьому службовому житлі, якщо його місце розташування дозволяє щоденно прибувати військовослужбовцю до нового місця служби. Одночасно військовослужбовця може бути зараховано на квартирний облік за новим місцем служби (у разі його звернення).

Відповідно до витягу з наказу по в/ч НОМЕР_2 № 177 від 27.08.2010р., майора ОСОБА_2 , начальника штабу танкового батальйону, рішенням Приймальної комісії Національного університету оборони України від 13.08.2010р. № 182/4/1/5 зараховано слухачем Національного університету оборони України м. Київ на денну форму навчання, з 27.08.2010р. та з 27.08.2010р. виключено зі списків особового складу частини (а.с. 13). Крім того, в наказі вказано, що ОСОБА_2 службове житло отримав за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно ордеру № 015281 від 06.08.2009р.

Згідно наданої копії витягу з протоколу № 8 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2012р., ОСОБА_2 та члени його сім`ї зняті з квартирного обліку по в/ч НОМЕР_2 на підставі довідки № 182/4/538 від 22.05.2012р. у зв`язку з закінченням навчання у НУОУ, до в/ч НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби не повернувся, виключений зі списків в/ч згідно наказу № 177 від 27.08.2010р. (а.с. 12).

Згідно повідомлення т.в.о. першого заступника начальника НУО України № 182/3943 від 23.10.2015р., підполковник ОСОБА_2 після випуску з НУО України наказом Міністра оборони України № 423 від 26.05.2012р. призначений до Головного оперативного управління Генерального штабу Збройних Сил України (а.с. 41).

За клопотання представника позивача в ході судового розгляду судом витребувані докази щодо проходження служби на даний час відповідачем ОСОБА_2 та його фактичного проживання (а.с. 126).

Згідно наданих довідок Головного оперативного управління Генерального штабу Збройних Сил України: № 304/130 від 04.12.2015р. - підполковник ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у Головному оперативному управлінні Генерального штабу Збройних Сил України (а.с. 138), та № 88-жк від 03.12.2015р. - підполковник ОСОБА_2 на квартирному обліку по житловій комісії Генерального штабу Збройних Сил України не перебуває (а.с. 137).

У разі, якщо при вибутті військовослужбовця до нового місця служби в службовій квартирі залишається проживати дружина (чоловік), яка (який) також є військовослужбовцем, у гарнізоні, де розташоване службове житло, дозволяється подавати на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла документи на оформлення ордера на ім`я дружини (чоловіка) відповідно до вимог, передбачених у цій Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 року за №737.

Комісією військової частини пп НОМЕР_1 проведена перевірка використання службового житла за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якої встановлено, що службова квартира закрита, ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_3 у квартирі на проживає протягом 2-х років, що підтверджується свідченнями сусідів, тому на підставі п. 3.14 наказу Міністра оборони України № 737 від 30.11.2011р. пропонується порушити питання про виселення ОСОБА_2 з членами сім`ї з службового житлового приміщення, яке вони займають. Про що складений акт перевірки від 03.12.2015р. (а.с. 135).

Відповідно до довідки КЖРЕП м. Чугуєва № 1476 від 08.12.2015р., ОСОБА_2 як квартиронаймач проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і разом з ним проживають дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 (а.с. 136).

Відповідачем ОСОБА_2 заперечується факт непроживання у службовій квартирі, на підтвердження чого надана довідка Чугуївського ОРВК Харківської області № 6616/ВОВіБ від 14.12.2015р. про те, що ОСОБА_2 проводив відпустку на території Чугуївського гарнізону у період з 03.12.2014р. по 03.12.2014р., з 11.05.2015р. по 20.05.2015р., з 08.09.2015р. по 18.09.2015р. (а.с. 150). Крім того, ним наголошено, що він проходить військову службу з 1997р., що свідчить про майже 20-річний безперервний стаж у статусі військовослужбовця, і він не отримував жодного іншого приміщення для проживання. А з приводу складеного Акту про невикористання службового житла, позивачем не надано належних та допустимих доказів про це, а саме: письмових пояснень сусідів, які власними підписами можуть підтвердити результати перевірки, а складений акт підтверджує лише одноразовий факт відсутності відповідачів у квартирі.

Крім того, позивачем залишено поза увагою права та інтереси малолітньої дитини відповідачів, яка разом з ними зареєстрована у службовій квартирі, тому судом для участі у справі залучено службу у справах дітей та орган опіки та піклування виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, представник якої заперечував проти задоволення позову і вважає, що інтереси дитини повинні бути враховані при розгляді справи і не повинні бути порушені.

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про охорону дитинства", діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень (стаття 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей".

Представником служби у справах дітей наданий Акт обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_4 , 2009 року народження, у службовій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , від 22.01.2016р., в ході якого встановлено, що сім`я ОСОБА_5 проживає у квартирі по вихідним дням та у період відпустки, а фактично мешкає у м. Києві у квартирі родичів у зв`язку з переведенням ОСОБА_2 до нового місця служби у м. Києві, під час перевірки сім`я перебувала у квартирі, умови для проживання малолітньої дитини добрі (а.с. 182).

Таким чином, ОСОБА_2 вимушено змінив місце проходження служби, за новим місцем служби іншим службовим житлом не забезпечений, на квартирному обліку за новим місцем служби не перебуває, з квартирного обліку за колишній місцем служби у в/ч НОМЕР_2 , де отримав службове житло, знятий, у службовій квартирі, яку отримав ОСОБА_2 під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 , проживають і зареєстровані його дружина та малолітній син 2009 року народження.

При розгляді справи суд враховує, що внаслідок визнання відповідачів такими, що втратили право користування службовим приміщенням без надання іншого жилого приміщення у зв`язку з переміщенням по службі одного із подружжя, пов`язаним з переїздом в іншу місцевість, без забезпечення житлом, порушується право цих осіб і членів їхніх сімей на житло.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які проживають в одному під`їзді з відповідачами, повідомили суду, що відповідачі майже кожні вихідні бувають у квартирі, їхні діти гуляють разом з сином відповідачів на майданчику біля будинку, також вони іноді бувають у квартирі і серед тижня.

У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985р., на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Громадяни, відсутні у місці постійного проживання за умовами і характером роботи (члени екіпажів суден, працівники геологічних, розвідувальних партій, експедицій та інші працівники, діяльність яких пов`язана з постійним пересуванням), у період її виконання можуть бути визнані на підставі ст. 107 ЖК такими, що втратили право користування жилим приміщенням, з якого вони вибули у зв`язку з цією роботою, в разі одержання жилої площі, вселенні на жилу площу членів сім`ї або в інших випадках забезпечення їх жилою площею для постійного проживання. Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК.

Отже, відповідачем не надано доказів того, що відповідачі вибули на постійне місце проживання в інший населений пункт або отримали інше житло, чи були відсутні понад 6 місяців.

Відповідачами надано аргументи про неможливість їх виселення без надання іншого жилого приміщення: малолітня дитина, неможливість отримання житла за новим місцем призначення, перевід до нового місця служби не залежав від відповідача.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку про відсутність правових підставі для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :
В задоволені позову квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи: військова частина польова пошта НОМЕР_1 , служба у справах дітей виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, про визнання такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя