Справа № 466/9112/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на нерухомість,

в с т а н о в и в

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить внести зміни до свідоцтв про право на спадщину за законом від 23 січня 2014 року ,виданих Третьою Львівською державною нотаріальною конторою у спадковій справі №471/2013 ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 , а саме виключити зі складу спадкового майна житлову прибудову „А-2 житлового будинку №6 на вул.. Прокоповича у мЛьвові, зменшити загальну та житлову площу будинку у звязку з вилученням прибудови загальною площею 54,3 кв.м. житловою площею 17,2 кв.м. Окрім цього, позивач просить визнати право власності ОСОБА_1 на двохповерхову житлову прибудову „А-2 до житлового будинку на вул.. Прокоповича ,6 у м.Львові загальною площею 54,3 кв.м. житловою площею 17,2 кв.м.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги та дав пояснення, аналогічні суті позову . Зокрема, покликається на те, що позивач спірну прибудову зводив на свої кошти ,а тому вона не може входити до складу спадкового майна по смерті батька та матері сторін по справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 пощорвні вимоги заперечив та пояснив, що будинок в цілому разом із спірною прибудовою , ввійшов до спадкового майна після смерті ОСОБА_4 Спадщину по смерті чоловіка прийняла його дружина Степова на Н.Й., діти ОСОБА_4 сторони по справі від прийняття спадщини відмовились в користь матері. Позивач не оспорював таке у судовому порядку, а тому підстав для задоволення позову на даний час відсутні.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, направила суду заяву , у якій позовні вимоги підтримала.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, направив суду матеріали спадкових справ та заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Із матеріалів спадкової справи по смерті ОСОБА_4 вбачається, що він на момент смерті був власником будинку №6 на вул..Ручейній / тепер Прокоповича / у м.львові відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок ,виданого ЛМБТІ 13.07.1989 р. Після смерті власника у 2004 році спадщину прийнала його дружина Степова на ОСОБА_5. Діти Степова ний І.Я., Степова ний В.Я., ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовились в користь матері.

11.01.2005 р. Третьою Львівською державною нотаріальною конторою видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_6 Спадкове майно складалось із житлового будинку №6 зі всіма господарськими будівлями та спорудами на вул.. Прокоповича , зокрема цегляного житлового будинку А-1 з цегляною житловою прибудовою, позначеною на плані А-2 .

Зазначене свідоцтво про право на спадщину ніхто не оспорював.

Із долученої до матеріалів справи копії спадкової справи по смерті ОСОБА_6 яка померла 30.03.2013 р. , вбачається , що у спадкове майно входив цегляний житловий будинок А-1 з цегляною житловою прибудовою, позначеною на плані А-2 . Із заявами про прийняття спадщини у нотаріальну контору звернулись діти померлої Степова ний В.Я., Степова ний І.Я., ОСОБА_7.У заявах зазначали, що приймають спадщину саме у тому обемі спадкового майна, яке зазначено у праві власності померлої, не виділяючи окремих приміщень , як таких, що матері на день смерті не належали.

23.01.2014 р. Третьою Львівською державною нотаріальною конторою видано Свідоцтво про право на спадщину за законом по смерті ОСОБА_6 , за яким спадщину прийняли у рівних частках діти померлої сторони по справі . Спадковим майном у свідоцтві зазначено цегляний житловий будинок А-1 з цегляною житловою прибудовою, позначеною на плані А-2 .

Покликання позивача на те, що в 1992 році ним, за усною згодою його батька ОСОБА_4, якому було виділено земельну ділянку для обслуговування житлового будинку по вул. Прокоповича, бум. Львові, було почато будівництво житлової прибудови до будинку за вказаною адресою, та вказане будівництво було завершене в 2007 році повністю за кошти позивача, не стверджено у судовому засіданні жодними доказами.

Відповідно до ст.44 ЦК УРСР (ред. 1963 p.), яка діяла на той час, така угода мала б бути укладена в письмовій формі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження власних вимог чи заперечень.

В даному випадку слід також звернутись до ст.376 ЦК України, яка регулює правовідносини щодо самочинного будівництва. Відповідно до вказаної норми закону право власності на самочинне будівництво виникає зокрема у випадку виділення особі, яка вчинила таке будівництво, земельної ділянки для даних цілей.

Земельна ділянка позивачу в користування не надавалась, як і не перебувала в користуванні позивача після смерті його батька, якому така була виділена в 1963 році. Право користування вказаною земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) перейшло в порядку спадкування до ОСОБА_6 відповідно до свідоцтва про право власності за законом від 11.01.2005 р.

Позивач у позовній заяві покликається на ст.331 ЦК України, яка регулює порядок набуття права власності на новостворене майно та обєкти незавершеного будівництва, хоча спірна прибудова такою не являється.

Відповідно до ст.332 ЦК України особа, яка самочинно переробила чужу річ, не набуває право власності на неї.

Знову ж таки позивачем не надано жодного передбаченого ч.2 ст.59 ЦПК України доказу надання згоди на реконструкцію вказаного будинку та здійснення тих чи інших добудов.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа,що засвідчує право власності. В контексті глави 29 ЦК України «Захист права власності» та ст. 386 ЦК України визнання права власності, як один із способів захисту права власності можливий лише з ініціативи власника.

Право власності на обєкти нерухомого майна в силу ч.4 ст.334 ЦК України виникає з моменту державної реєстрації такого права у встановленому законом порядку.

Ст.. 1300 ЦК України передбачає можливість внесення змін до свідоцтв у про право на спадщину . Однак, у даному випадку , такі підстави -відсутні.

У випадку наявності письмових доказів витрат позивача на звернення спірної прибудови, він може ставити питання про відшкодування таких матеріальних затрат.

Копії чеків при придбання будівельних матеріалів, копії договорів про газопостачання та надання електроенергії , у даному випадку не можуть бути доказами для визнання права власності позивача на майно, яке належало іншим особам і цей факт не оспорювався позивачем за життя цих осіб.

Відтак, оцінюючи надані докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають .

Керуючись ст.ст. 10,62,213-215,218,209 ЦПК України, ст..ст. 1296,1300 ЦК України,суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи Третьої Львівської державної нотаріальної контори про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на нерухомість відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів через місцевий суд.

Суддя ОСОБА_8