Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/737/16-ц

Провадження № 2/126/341/2016

"05" квітня 2016 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_5. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є вона його дружина, а також крім неї є й інші спадкоємці першої черги: дочка померлого - ОСОБА_2, яка проживає разом з нею та здійснює за нею догляд, а також його сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають окремо. Вона прийняла спадкове майно після смерті свого чоловіка, звернувшись до нотаріуса та в 2000 році частково його оформила, успадкувавши право на земельну ділянку. Проте спадщину у вигляді 1/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 не оформила.

Житловий будинок в с. Поташня відносився до категорії колгоспних дворів і склад двору станом на 15.04.1991 року був слідуючим: голова двору - ОСОБА_5, його члени - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_6. Голові двору ОСОБА_5 за життя видавалося Свідоцтво на право особистої власності на 1/5 частину житлового будинку, проте на сьогоднішній день воно втрачено.

Коли вона звернулась до нотаріуса для того щоб оформити право власності на 1/5 частку будинку, що залишилася після смерті чоловіка, то отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії в якій було вказано, що видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом не є можливим, в зв'язку з тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на спадкове майно. А тому вона змушена звернутися в суд з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, її представник за дорученням ОСОБА_7 надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивачки повністю підтримує, просить суд їх задовольнити та слухати справу у відсутність ОСОБА_1 та її представника.

Відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в якій повідомили, що позов вони визнають і просять справу розглянути у їхню відсутність.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер чоловік позивачки ОСОБА_5, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданим 18.0.3.1998 року Виконкомом Поташнянської сільської ради.

Спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого ОСОБА_5, є його дружина ОСОБА_1, його дочка - ОСОБА_2 та сини ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, від 23.01.1962 року, копіями свідоцтв про народження відповідачів та довідкою виданою Поташнянською сільською радою № 408 від 25.04.2016 року.

ОСОБА_1 прийняла спадкове майно після смерті свого чоловіка, звернувшись до нотаріуса в 2000 році та частково його оформила, проте спадщину у вигляді 1/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 не оформила.

Житловий будинок відповідно до довідки Поташнянської сільської ради № 11 від 15.02.2016 року відносився до категорії колгоспних дворів і склад двору станом на 15.04.1991 року наступний: ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_8.

При зверненні до нотаріуса з наміром оформити належним чином право власності на 1/5 частку будинку після смерті чоловіка, позивачка отримала постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії за № 123/02-31, видану 02.03.2016 року, в якій вказано, що видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, в зв'язку з тим, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на спадкове майно.

За життя ОСОБА_5, як голові двору, Поташнянською сільською радою 10.12.1991 року видавалось Свідоцтво на право особистої власності на 1/5 частку жилого будинку. Як зазначено в довідці Комунального підприємства Бершадського районного бюро технічної інвентаризації № 41 від 18.02.2016 року, свідоцтво втрачено.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно ст. 529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 548 ЦК Української РСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 524-527,529,530,548,549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст. 392, 1216- 1218 ЦК України, ст.ст.10,11, 57-61, 174 ч. 4, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, як за спадкоємцем померлого за законом, право власності на: 1/5 частину житлового будинку АДРЕСА_1 що розташований на території Поташнянської сільської ради Бершадського району Вінницької області, який складається з: А - житловий будинок, загальною площею 73,6 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м.; а також господарські будівлі і споруди: а- навіс; а 1-споруди; Б-літня кухня; Б/під- погріб: б- сарай; В-сарай; в-сарай; 1,2,3- споруди.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. Г. Рудь