АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника заявника ЯременкоН.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року по цивільній справі за заявою Публічне акціонерне товариство «Київенерго» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних, інфляційної складової боргу та судових витрат,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21.06.2016 відмовлено у прийнятті заяви ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалу скасувати та постановити нову про направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстації.

В судовому засіданні представник заявника підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у прийнятті заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виклав свої висновки на підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, з посиланням на те, що грошова вимога заявника нарахована за період з 01.02.2012 по 17.06.2013, відтак виходить поза установленіст. 257 ЦК України строки позовної давності.

З такими висновками колегія суддів погодитися не може.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2016 року ПАТ «Київенерго» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3 541,27 грн., трьох процентів річних в сумі 211,29 грн. та інфляційної складової боргу в сумі 2 038,41 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року відмовлено у прийнятті заяви ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожиту електричну енергію, трьох процентів річних та інфляційної складової боргу, нарахованих до 17 червня 2013 року, оскільки такі вимоги були заявлені зі спливом позовної давності.

В цей же день судом було постановлено ухвалу про залишення без руху заяви ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожиту електричну енергію з наданням заявнику строку для уточнення вимог заяви.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті заяви ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожиту електричну енергію, трьох процентів річних та інфляційної складової боргу, нарахованих до 17 червня 2013 року, постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до положень ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: 1) заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу; 2) із заяви і поданих документів вбачається спір про право; 3) наявні обставини, зазначені у пунктах 2-5 частини другої статті 122 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 100 ЦПК України визначено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що наявність спору про право та пред'явлення вимоги, що не передбачена ст. 96 ЦПК України, є самостійними підставами для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Відповідно до змісту ч. 5 ст. 100 ЦПК України визначено, що суд вправі постановити ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині вимог лише в тому випадку, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження (ст. 96 ЦПК України). ЦПК України не передбачає можливості відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу в частині вимог у разі встановлення обставин, що свідчать про наявність спору про право, зокрема, якщо із заяви вбачається, що частина вимог була заявлена зі спливом позовної давності.

В даному випадку суд першої інстанції мав право або задовольнити заяву ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу або відмовити у прийнятті заяви ПАТ «Київенерго» у повному обсязі.

Враховуючи викладене, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання про прийняття заяви ПАТ «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за спожиту електричну енергію на новий розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київенерго» - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року - скасувати, а питання відкриття наказного провадження передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва