Справа №: 467/38/16-ц Провадження № 2/486/306/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: судді Савіна О.І.

при секретарі - Архіповій К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування з чужого незаконного володіння зернозбирального комбайну « НИВА»,

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2016 року дана цивільна справа відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Савіну О.І..

Раніше відводи заявлені позивачем задоволені суддями Арбузинського районного суду Миколаївської області: Кологривою Т.М. та Кірімовою О.М., суддями Южноукраїнського міського суду Миколаївської області: Волковою О.І., Франчук О.Д, ОСОБА_4.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 року) у справі «Білуга проти України» від 28.10.1998 року ті інші, важливим питанням є довіра, яку суди повинні втіляти у громадськість у демократичному суспільстві.

Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен заявити самовідвід в розгляді справи.

В судовому засіданні позивач заявив відвід головуючому з мотивів того, що останній упереджено ставиться до розгляду справи, не визначив коло відповідачів та не викликав в судове засідання третього на думку позивача відповідача, який проживає у Харківській області.

Таким чином, головуючий, на думку позивача, проігнорував заявлені останнім клопотання щодо визначення судом третього відповідача та виклику його до суду.

Вивчивши мотиви відводу, вислухавши самого позивача з підстав відводу судді, враховуючи підтвердження позивачем заяви про відвід в судовому засіданні, суд вважає, що заява про відвід судді за такими мотивами не може бути задоволена, оскільки позивач безпідставно фактично звинувачує головуючого у справі у невиконанні ним норм ЦПК України щодо розгляду справи за позовом останнього та в порушенні присяги судді.

Таким чином, головуючий приходить до висновку про заявлення самовідводу в розгляді справи з метою уникнення будь-яких сумнівів у позивача щодо неупередженності судді.

Відповідно до ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його срав та обовязків.

Виходячи із положень ст. 6 ч.1 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суд має завжди «встановлений Законом». Це формулювання засвідчує принцип Верховенства права, притаманний цій системі Конвенції та її протоколів. Вислів «встановлений Законом» стосується не лише законності самого існування суду, а й складу суддів при розгляді кожної справи (рішення у справі «Булуй проти Австрії» від 22.02.1996 року та інші.

Термін «Закон», про який ідеться в цьому положенні, стосується таким чином не лише законодавства щодо створення і компетенції судових органів, а й будь-якого іншого положення національного права, невиконання якого робить неправомірною участь одного або кількох суддів у розгляді справи. Тут йдеться, зокрема, про положення щодо повноважень, щодо несумісностей щодо відводу суддів (рішення у справі «Коєм та інші проти Бельгії»

У відповідності до ст. 20 ЦПК України, передбачені підстави для відводу судді. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

В силу ч. 3 ст. 23 ЦПК України, самовідвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку зясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Будь-яких зясувань обставин та перевірка їх доказами суддею, судом не відбувалось.

Виходячи з положень Європейського суду з прав людини, йдеться про субєктивний підхід, для того, щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці, зокрема, суд не повинен субєктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання, бо особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, але доки не буде доведено протилежне, а також слід застосовувати обєктивний підхід, метою якого є пересвідчення надання судом необхідних гарантій незалежності та обєктивної безсторонності.

Окрім того, враховуючи те, що після задоволення відводів, самовідводів та перебування у відпустках інших суддів неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи та задоволення відводів повним складом Арбузинського районного суду Миколаївської області у відповідності до ч. 3 ст. 25, ч. 2 ст. 116 ЦПК України дана справа підлягає передачі до іншого суду , найбільш територіально наближеного до цього суду, яким є Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.

Тому, враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та ст.ст. 20-25, ч.2 ст. 116 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання позивача - відмовити.

Заявити самовідвід в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про витребування з чужого незаконного володіння зернозбирального комбайна « НИВА».

Цивільну справу звернути до апарату Южноукраїнського міського суду Миколаївської області для передачі на розгляд Вознесенському міськрайонному суду Миколаївської області.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_5