Справа № 740/3834/15-ц
Провадження № 2-п/740/4/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26 травня 2016 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі Шадура І.Ю.,

з участю представника позивача за первісним позовом-Кеткіної К.Л.,

представника відповідача за первісним позовом-адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про визнання договору частково недійсним,

встановив:

Позивачем за первісним позовом (дата подачі позову 11 серпня 2015 року) заявлені вимоги про стягнення 85912 грн. 01 коп заборгованості за кредитним договором №ВLаЖГА00086885 від 14 жовтня 2011 року, з посиланням на те, що між сторонами 14 жовтня 2011 року укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надано кредит на поточні потреби у розмірі 20000 грн., термін повернення 14 жовтня 2014 року, процентна ставка встановлена на рівні 10% річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом встановлена у розмірі 1,75% від суми кредиту, сторонами погоджений порядок сплати пені у випадку прострочення позичальником сплати платежів за графіком, яка розраховується від суми невиконаних боргових зобов"язань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання, ставка пені-0,5%, відповідач умови договору не виконує, внаслідок чого станом на 11 серпня 2015 року утворилась заборгованість у вищезазначеному розмірі, з якої: 12223 грн. 59 коп заборгованості за кредитом, 3044 грн. 73 коп заборгованості за процентами, 7000 грн. заборгованості по комісії, 63643 грн. 69 коп пені за несвоєчасне виконання зобовязань. Згідно постанови правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський акціонерний банк виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20 березня 2015 року №63 Про початок процедури ліквідації ПАТ ВіЕйБі Банк та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку, відповідно до якого з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію даного банку.

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 листопада 2015 року із ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованість за договором банківського обслуговування №ВLаЖГА00086885 від 14 жовтня 2011 року: 12223 грн. 59 коп заборгованості за кредитом, 3044 грн. 73 коп заборгованості за процентами, 7000 грн. заборгованості за комісією, 15268 грн. 32 коп пені.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 лютого 2016 року скасоване вищезазначене заочне рішення, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

13 квітня 2015 року відповідачем ОСОБА_3подано зустічний позов до ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" про визнання недійсним кредитного договору в частині сплати пені-п.4.3. договору та п.9 спеціальної частини договору, з посиланням на те, що ставка пені складає 0,50% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, що із врахуванням 360 днів становить 180% річних, що є несправедливим із врахуванням положень ст.42 Конституції України, ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", рішення КСУ від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011, порушує право відповідача, як споживача, і не відповідає вимогам ЦК України.

Відповідно до заяви від 13 квітня 2016 року відповідачем ОСОБА_3 заявлено про застосування строків позовної давності.

Згідно заперечень на зустрічний позов ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" просить відмовити у задоволенні зустрічного позову з посиланням на те, що під час укладення кредитного договору сторони досягли згоди по всіх його істотних умовах, про що ОСОБА_3, підписуючи договір, ознайомилась і погодилась. Відповідно до заяви від 29 квітня 2016 року ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" заперечує проти заяви ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності з посиланням на те, що ОСОБА_3 здійснила погашення заборгованості по кредитному договору 30 вересня 2015 року, 12 жовтня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 22 грудня 2015 року, що свідчить про визнання нею свого боргу і відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається. Згідно заяви від 29 квітня 2016 року ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" в порядку ст.31 ЦПК України розмір позовних вимог зменшено-станом на 22 квітня 2016 року заборгованість за кредитним договором становить 55048 грн. 05 коп.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_4, участь якої забезпечена в режимі відеоконференції в порядку ст.158-1 ЦПК України, підтримала заявлені вимоги та заперечення банку, пояснивши, що ОСОБА_3 погодилась з усіма умовами кредитного договору, строки позовної давності перервані, просила стягнути заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 22 квітня 2016 року-12223 грн. 59 коп тіла кредиту, 539 грн. 96 коп процентів, 5357 грн. 18 коп комісії, 36927 грн. 32 коп пені.

Представник відповідача за первісним позовом адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував проти укладення між сторонами кредитного договору та наявності заборгованості по ньому, розмір пені завищений і не відповідає вимогам Закону України "Про захист прав споживачів", рішенню КСУ та нормам ЦК України, ОСОБА_3 дізналась про порушення свого права, коли до неї банком були пред"явлений позов і вона скористалась правовою допомогою, умови договору щодо пені є недійсними, строки позовної давності щодо тіла кредиту, процентів та комісії пропущені, визнав позов в сумі 10459 грн. 73 коп заборгованості за кредитним договором, проценти та комісія погашені, пеня є недійсною.

Клопотання сторін про залучення до участі у справі спеціалістів, призначення експертиз,-відсутні.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Положеннями ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються сума кредиту; детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; умови дострокового розірвання договору. Приписами ст.6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг передбачені обовязкові вимоги щодо договору, зокрема, щодо реквізитів сторін, найменування фінансової операції, розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строків його внесення та умов взаєморозрахунків, строку дії договору, порядку зміни і припинення дії договору, прав та обов'язків сторін, відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, підтвердження надання вказаної інформації клієнту, інші умови за згодою сторін. Положеннями ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Для кваліфікації умов договору, як несправедливих, необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов"язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві; у випадку визнання окремого положення договору несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір, тільки уразі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним в цілому. Положення ст.18 даного Закону щодо необхідності доведеності порушення прав споживача узгоджується з положеннями та вимогами норм цивільного і цивільно-процесуального права.

Згідно рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року по справі №1-26/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) держава сприяє забезпеченню споживання населенням якісних товарів (робіт, послуг), зростанню добробуту громадян та загального рівня довіри в суспільстві. Разом з тим споживачу, як правило, об'єктивно бракує знань, необхідних для здійснення правильного вибору товарів (робіт, послуг) із запропонованих на ринку, а також для оцінки договорів щодо їх придбання, які нерідко мають вид формуляра або іншу стандартну форму. Отже, для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів.

Спірні правовідносини виникли між фізичною особою ОСОБА_3 та ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк", строки здійснення процедури ліквідації якого продовженні по 19 березня 2018 року, що підтверджується рішенням Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22 лютого 2016 року №213.

Згідно ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов'язковим для виконання сторонами, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В судовому засіданні встановлено, що 14 жовтня 2011 року між сторонами укладено договір банківського обслуговування №ВLаЖГА00086885, предметом якого є кредит у сумі 20000 грн., термін повернення кредиту-14 жовтня 2014 року, процентна ставка-10,00% річних, комісія за управління кредитом-1,75% від суми кредиту, штраф згідно п.4.2. загальної частини договору-25,00% від суми кредиту, пеня згідно п.9 спеціальної частини та п.4.3.загальної частини договору-0,50% (пеня розраховується за методом "факт/360), черговість погашення заборгованості згідно п.2.5.6. договору-проценти за користування кредитом, комісії, неустойка, сума кредиту; відповідно до п.1.2.загальної частини договору банк надав позичальнику грошові кошти у формі відкличної не відновлювальної кредитної лінії, позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити плату за користування кредитними коштами, комісії та можливі штрафні санкції; кредит наданий на поточні потреби (п.1.3.); відповідно до п.4.3. загальної частини договору сторонами погоджений порядок сплати пені-у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу за графіком, пеня розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань (неповернення чергової частини кредиту та/або несплачених процентів та/або комісії; п.2.5.1. договору передбачений щомісячний платіж згідно графіку, який складається із строкової частини кредиту та строкових платежів, платежі є ануїтетними-регулярні рівні щомісячні платежі; згідно п.2.1.1.2. договору ОСОБА_3, як позичальник, підписанням договору підтверджує отримання у письмовій формі в повному обсязі інформацію, визначену ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", відомості про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, розпис сукупної вартості кредиту. Даний договір підписаний сторонами. Також сторонами погоджений графік погашення заборгованості з 14 жовтня 2011 року по 14 жовтня 2014 року, що підтверджується відповідним графіком, як додатком №1 до вищезазначеного договору. Вищезазначені обставини сторонами в судовому засіданні не заперечуються.

Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами), оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору. За таких обставинміж сторонами виникли правовідносини згідно положень ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України.

Відповідно до розрахунку ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" станом на 22 квітня 2016 року заборгованість позичальника ОСОБА_3 за вищезазначеним договором становить 55048 грн. 05 коп, з якої 12223 грн. 59 коп кредиту, 539 грн. 96 коп процентів, 5357 грн. 18 коп комісії, 36927 грн. 32 коп пені, останні проплати здійсненні ОСОБА_3 30 вересня 2015 року, 12 жовтня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 22 грудня 2015 року, перед цим остання проплата здійснена 22 лютого 2013 року, що підтверджується також наданими ОСОБА_3 платіжними документами і не заперечується сторонами в судовому засіданні.

Враховуючи зміст даного кредитного договору та графіку платежів, в яких зазначені відомості щодо ознайомлення ОСОБА_3 з умовами кредитування, наявні підстави для висновку про зазначення у договорі всіх необхідних умов кредитування в гривні, розміру фінансового активу, зазначеного у грошовому виразі, строків його внесення та умов взаєморозрахунків, наслідків порушення зобов"язань, зокрема, щодо сплати пені, що погоджено сторонами і вбачається із підписаних ОСОБА_3 договору та графіку платежів,- волевиявлення ОСОБА_3 було спрямоване на укладення договору на вищезазначених умовах. Підписанням вищезазначених документів позивач за зустрічним позовом фактично вчиняла дії на схвалення укладеного правочину, чим фактично підтвердила намір на подальше виконання умов договору та відсутність порушення її законних прав та інтересів при укладенні договору, умови якого виконувались останньою систематично шляхом сплати протягом тривалого часу періодичних платежів згідно укладених умов договору, зокрема, і після закінчення строку дії договору. Вказані обставини не підтверджують порушення принципу добросовісності, істотного дисбалансу договірних прав та обов"язків сторін, також відсутні докази на підтвердження завдання шкоди ОСОБА_3 умовами договору щодо порядку та розміру сплати пені, доказування не може грунтуватись на припущеннях. За таких обставин підстави для визнання недійсним оспореного кредитного договору в частині порядку та розміру пені в судовому засіданні не встановлені, у зв"язку з чим зустрічний позов не підлягає задоволенню повністю.

За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як зазначено вище заборгованість позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 22 квітня 2016 року становить 55048 грн. 05 коп, з якої 12223 грн. 59 коп кредиту, 539 грн. 96 коп процентів, 5357 грн. 18 коп комісії, 36927 грн. 32 коп пені. Розрахунок відповідача від 29 квітня 2016 року не містить посилань щодо його обрахунку із врахуванням відповідних положень договору. Належні та допустимі докази в порядку ст.ст.57, 58, 59 ЦПК України на спростування розрахунку позивача за первісним позовом, на підтвердження виконання зобовязань по кредитному договору,-відсутні, тобто відповідач ОСОБА_3 в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобовязання не виконала, кредит та платежі відповідно до договору не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобовязання відповідача за первісним позовом повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами кредитного договору узгоджено графік щомісячних платежів погашення кредиту, тобто поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов"язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до правововї позиції Верховного суду України у справі №6-116цс13 від 07 листопада 2013 року, яка враховується судом в порядку ч.2 ст.214 ЦПК України, початок перебігу позовної давності відповідно до ст.261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов; перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення; позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу; у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов"язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті; несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до розрахунку від 29 квітня 2016 року відповідачем за первісним позовом зазначено "...плату за пропуск платежів не включаємо до розрахунку, так як згідно зустрічного позову наша сторона вважає пункти договору щодо пені недійсними...", що підтверджено також і поясненнями представника відповідача за первісним позовом в судовому засіданні, відповідно до яких ставиться питання про застосування строку позовної давності щодо тіла кредиту, процентів та комісії.

Згідно розрахунку ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" від 22 квітня 2016 року позичальником ОСОБА_3 здійсненні проплати заборгованості по даному договору-30 вересня 2015 року, 12 жовтня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 22 грудня 2015 року, тобто дані дії останньої свідчать про визнання нею своїх зобов"язань по договору і є підставою для переривання з 22 грудня 2015 року строку позовної давності в порядку ч.1 ст.264 ЦК України, у зв"язку з чим заява ОСОБА_5 про застосування позовної давності задоволенню не підлягає.

Однією з істотних умов укладання кредитного договору є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а не неустойкою, яка є не тільки способом забезпечення виконання зобовязань, а також й однією з форм цивільно-правової відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що строк кредитного договору обрахований з 14 жовтня 2011 року по 14 жовтня 2014 року, сторонами погоджений графік погашення заборгованості, зокрема, і процентів з 14 жовтня 2011 року по 14 жовтня 2014 року. Відповідно до розрахунку ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" від 22 квітня 2016 року проценти, які є платою за користування грошовими коштами, нараховані і після закінчення строку договору 14 жовтня 2014 року, що не відповідає умовам кредитного договору і нормам ЦК України, що із врахуванням проплат ОСОБА_3 від 30 вересня 2015 року, 12 жовтня 2015 року, 20 жовтня 2015 року, 30 листопада 2015 року, 22 грудня 2015 року, унеможливлює стягнення 539 грн. 96 коп.. Після закінчення строку кредитного договору між сторонами виникли правовідносини, які врегульовані ч.2 ст.625 ЦК України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями ч.3 ст.551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Дані приписи із врахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, що зазначено у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, яка враховується судом в порядку ч.2 ст.214 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що розмір пені значно більший від розміру боргового зобовязання (у три рази), що є підставою для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України щодо зменшення розміру пені до розміру основного боргового зобовязання (із врахуванням заборгованості за кредитом)-до 12223 грн. 59 коп.

За таких обставин на користь позивача за первісним позовом підлягає стягненню 12223 грн. 59 коп заборгованості за кредитом, 5357 грн. 18 коп заборгованості за комісією, 12223 грн. 59 коп пені.

Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції станом на 31 серпня 2015 року), ч.3 ст.88 ЦПК України, враховуючи здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації позивача, як банку, судовий збір у розмірі 298 грн. 04 коп підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом в дохід держави.

ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" станом на час розгляду справи є юридичною особо, яка перебуває в стадії ліквідації, відомості щодо внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення даної юридичної особи відсутні.

Докази, що спростовують висновки суду станом на час розгляду справи, відсутні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 158-1, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Первісний позов Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором-задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" заборгованість за договором банківського обслуговування №ВLаЖГА00086885 від 14 жовтня 2011 року: 12223 грн. 59 коп заборгованості за кредитом, 5357 грн. 18 коп заборгованості за комісією, 12223 грн. 59 коп пені, а всього стягнути 29804 (двадцять девять тисяч вісімсот чотири) грн. 36 коп.

В задоволенні інших первісних позовних вимог- відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави 298 (двісті девяносто вісім) грн. 04 коп судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про визнання договору частково недійсним-відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.П. Олійник .