ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2338/16-ц
Провадження № 2/210/1089/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"27" травня 2016 р.

Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Скотар Р.Є.,

за участю секретаря - Лейбенко В.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя, -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до суду з вищезгаданим позовом про відшкодування моральної шкоди, у звязку з ушкодженням здоровя.

В обгрунтування позовних вимог, посилається на те, що працював в Публічному акціонерному товаристві «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» (надалі ПАТ»АМКР») в період з 20.01.1983 року по 22.03.1983 року, з 24.06.1985 року по 19.05.1989 року, з 01.04.1998 року по 14.03.2008 року вогнетривником у цеху ремонту металургійних печей, зайнятим на гарячих роботах, звільнений за власним бажанням. Тривала праця в несприятливих умовах викликала у нього хронічну радикулопатію п-крижову L4,S1 зліва з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребту, легкий парез лівої стопи, стійкий больовий синдром, фаза загострення. За висновками МСЕК від 12.01.2016 року йому первинно встановлено 25% втрати професійної працездатності по радікулопатії. В наслідок захворювання вінпозбавлений нормального життя, негативні зміни вимагають від нього додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоровя. В звязку з цим, він звернувся до суду та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача - на його користь 275600,00 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

У судовому засіданні позивач присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_2 ( довіреність від 31.03.2016 року, дійсна до 31.03.2019 року) в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснив, що за висновком МСЕК від 12.01.2016 року втрата працездатності у звязку з професійним захворюванням становить 25%, тобто позивач у значній мірі втратив здоровя, що спричиняє йому моральні страждання. Позивач постійно проходить курси медикаментозного лікування, але стан здоровя не покращується. На лікування витрачає певний час, який мав би проводити із сімєю. Крім того, лікування потребує значних матеріальних витрат, що впливає на бюджет сімї. Стійке погіршення здоров'я змусило позивача корінним чином змінити свій уклад життя, виникли труднощі з працевлаштуванням, виконанням важкої роботи по господарству. Отже, наслідки професійного захворюванням вимагають від позивача додаткових зусиль для організації мого життя, тому просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 ( довіреність №14-83 юр. від 22.02.2016 року, дійсна до 25.05.2016 р.) позов не визнала , обґрунтовуючи обставинами, викладеними в запереченнях проти позову, пояснила, що відповідач працював на підприємстві відповідача та слюсарем з ремонту технологічного обладнання агломераційної, дробарної та збагачувальної фабрик ПівнГЗК БУ тресту «Кривбасрудоремонт» №1, де також підпадав під вплив факторів важкості роботи. При укладанні договору з відповідачем, він знав про умови праці та шкідливі наслідки. Позивач не надав належних доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань. За даними трудової книжки відповідач звільнився з підприємства за власним бажанням, а не в звязку зі станом здоровя. Таким чином, характер ушкодження не позбавляє його можливості працювати. Крім того, робота у шкідливих умовах породжує право працівника на одержання соціальних пільг та страхових виплат. В матеріалах справи також відсутні висновки МСЕК та судової психологічної експертизи щодо завданих моральних страждань. Просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного.

Судом встановлено, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_4, що він працював з 20.01.1983 р. по 22.04.1983 р. - вогнетривником ЦРМП КМЗ «Криворіжсталь», з 24.06.1985 р. по 29.09.1988 р. - вогнетривником КМК «Криворіжсталь» , з 04.06.1996 р. по 14.03.2008 р. в ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» вогнетривником цеху блюмінгу-2 , звільнений за власним бажанням /а.с.7-9/.

Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання №28 (далі Акт), складений 30.11.2015 року, комісією з представників керівництва ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», страхового експерту Фонду соціального страхування, в пункті 16 Акту вказано обставини, при яких ОСОБА_4 отримав професійне захворювання, саме: працюючи з 04.06.1996 р. по 14.03.2008 р. вогнетривником цеху блюмінгу-2 ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», здійснював підготовчо-заключні роботи (прийом-здавання зміни, отримання здавання, отримання та підготовка інструменту до роботи). Основна та допоміжна робота - ломка та кладка вогнетривкої цегли. Протягом зазначеного періоду підпадав під вплив дії важкості праці, який перевищував ПДР через недосконалість робочого місця.З 20.01.1983 р. по 22.04.1983 р. - вогнетривником ЦРМП КМЗ «Криворіжсталь», з 24.06.1985 р. по 29.09.1988 р. - вогнетривником КМК «Криворіжсталь» . Крім того, з 21.06.1993 р. по 30.09.1993 р. працював слюсарем з ремонту технологічного обладнання агломераційної, дробарної та збагачувальної фабрик «ПівнГЗК БУ тресту «Кривбасрудоремонт» №1, де виконував на протязі зазначеного періоду виробничі операції, повязані з впливом факторів важкості праці, показники якої перевищували нормативи /а.с.12/.

В пункті 17 Акту встановлено причину отримання професійного захворювання позивачем фізичне перенавантаження: маса вантажу, що підіймається та переміщується 36 кг при ГДР до 30 кг; періодичне перебування в вимушеній робочій позі - 25-30% та більше 50% при нормі вільна; фізичне динамічне навантаження 50,2 Вт при ГДР 23-45 Вт; нахили корпуса 101-300 разів при ГДР до 100 разів /а.с.12/.

Висновком МСЕК (серія 12ААА № 014953) від 12.01.2016 року ОСОБА_4 первинно встановлено 25% по радикулопатії з 04 січня 2016 р. по 01 лютого 2016 р. Призначено користування лікарськими засобами, ВМП. Дата наступного переогляду 01.02.2017 року / а.с.13/.

Відповідно медичних довідок, ОСОБА_4 в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходився на амбулаторному та стаціонарному лікуванні та обстеженні/а.с.14-24,27,28/. Відповідно до вищезазначених медичних документів лікарями встановлено рекомендації: нагляд невролога, терапевта та терапевта травматолога, стаціонарне лікування в НВ раз на рік по показникам , санаторно-курортне лікування та інш. У виписках-епікрізах зазначається, що у хворого ОСОБА_4 скарги на стійкий ниючий біль в поперековому відділ хребта, що посилюється при фізичному навантаженні, тривалій ході, вимушеній позі, з іррідацією в ліву ногу по боковій і задній поверхні до стопи, оніміння в ній, пальцях стопи, дистальних відділах верхніх кінцівок, слабкість в лівій нозі, ліва стопа при ході шльопає, болі в шийному відділі хребта, біль в плечових, ліктьових та колінних суглобах, хрускіт в колінних суглобах під час рухів, біль в кистях, підвищену чутливість їх до холоду, періодичний біль вепігастральній ділянці/а.с. 14-24,27,28 /.

З медичного висновку Центральної лікарсько-експертої комісії ДУ «Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України» №1355 від 08 жовтня 2015 року вбачається, що позивачу встановлено діагноз: Радикулопатія L4, L5, S1, переважно зліва та С5, С6, С7 білатерально з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, легким парезом лівої стопи, стійким больовим синдромом, периферичним нейроваскулярним синдромом верхніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), деформуючого остеоартрозу, в поєднанні з веріартрозом, ліктьових суглобів (ПФ другого ст.), періартрозу колінних суглобів (ПФ першого-другого ст.). Захворювання професійне, 08.10.2015р./а.с.25,26/.

Отже, підстави відшкодування моральної шкоди підтверджуються Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, висновком МСЕК, виписками з медичних карт амбулаторного та стаціонарного хворого. Порушення норм безпеки праці та не забезпечення безпечних умов праці ПАТ «АМКР» призвело до загострення професійного захворювання позивача.

Судом встановлений причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідача, порушенням вимог ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці», визначену Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 30.11.2015 року та настанням у позивача негативних наслідків - втратою професійної працездатності по радікулопатії 25 відсотків.

Відповідно до ст.153 КЗпП України - забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 вказаного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Частина 1 ст.237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання, позивачу ОСОБА_5 заподіяні моральні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, через стан здоровя, змінився його звичний спосіб життя, він обмежений у працевлаштуванні, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя. Він не може повноцінно утримувати сімю через стан здоровя.

Рішенням Конституційного Суду від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди ; ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України(для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотних вимушених змін в життєвих стосунках.

Суд враховує, що позивачу ОСОБА_4 з 04.01.2016 року по 01.02.2017 року встановлено втрату професійної працездатності - по радікулопітії 25% /а.с.13/.

Разом із тим, суд враховує роботу відповідача з 21.06.1993 р. по 30.09.1993 р. працював слюсарем з ремонту технологічного обладнання агломераційної, дробарної та збагачувальної фабрик «ПівнГЗК БУ тресту «Кривбасрудоремонт» №1, де він де виконував на протязі зазначеного періоду виробничі операції, повязані з впливом факторів важкості праці, показники якої перевищували нормативи. Однак, також бере до уваги досить нетривалий час роботи на даному підприємстві протягом трьох місяців, у той час як на підприємстві відповідача він працював більше 15 років.

Таким чином, вирішуючи питання розміру відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, з врахуванням зазначених позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 18000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Оскільки на стадії виконання рішення при виплаті моральної шкоди виникають питання щодо відрахування податків, які перераховує підприємство з виплат, які нараховуються, суд вважає за необхідне, зазначити в рішенні, що сума моральної шкоди підлягає виплаті в зазначених розмірах, без урахування податку з фізичних осіб.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.3, 46 Конституції України, ст.4,13 Закону України «Про охорону праці», Рішенням Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004, Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20-рп/2008, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди, в звязку з ушкодженням здоровя у розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг на користь держави судові витрати у розмірі 551,20 грн.

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. Є. Скотар