У х в а л а

14 березня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Ярема А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 березня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою, яка не відповідає вимогам ст. 357, 358 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 подала заяву з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ (п. 1 та 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України).

Однак, заявниця не вказує яку саме норму (норми) процесуального права було неоднаково застосовано судом касаційної інстанції та не надає прикладів наявності підстави подання заяви, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України.

Крім того, у заяві ОСОБА_1 також посилається на постанову Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року, проте копію такого судового рішення не надає. У додатках до заяви копія постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року відсутня.

Однак, указана постанова Верховного Суду України може бути прикладом подання заяви про перегляд судового рішення, з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права (п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України).

З огляду на викладене, заявниці згідно з п. 3 ч. 2 ст. 357 ЦПК України потрібно уточнити підставу подання заяви (п. 1 та (або) п. 2, та (або) п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України), передбачену ст. 355 ЦПК України, а також обґрунтувати її.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України у випадку подання заяви також з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, заявниці слід надати копії різних за змістом судових рішень суду касаційної інстанції.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України у випадку подання заяви також з підстави, передбаченої п. 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, заявниці слід надати копію постанови Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 358 ЦПК України до заяви слід додати її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, а саме одну копію заяви про перегляд судових рішень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 358 ЦПК України заявниці до заяви слід додати копії судових рішень, про перегляд яких подано заяву, а саме ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 листопада 2014 року.

Крім того, відповідно до ст. 358 ЦПК України до заяви про перегляд судових рішень додається документ про сплату судового збору. Із доданого документу про сплату судового збору вбачається, що судовий збір сплачено заявницею не в повному обсязі з огляду на наступне.

З 1 вересня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", яким змінено ставки судового збору за подання до суду процесуальних документів і перелік суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тощо.

За подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України підлягає сплаті судовий збір у розмірі 130 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (п. п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

У відповідності до штампу на конверті ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України 10 березня 2016 року.

Отже, у даному випадку заявниці за вимогу майнового характеру необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 4473 грн 30 коп. (3 розміри мінімальної заробітної плати х 1147 грн х 130 %).

Проте у відповідності до документу про сплату судового збору, доданого до заяви, на розрахунковий рахунок Верховного Суду України заявниця сплатила лише 2377 грн 05 коп.

З огляду на викладене, для розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судових рішень судовий збір у розмірі 2096 грн 25 коп. повинен бути доплачений та перерахований на рахунок Верховного Суду України з такими реквізитами: отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі, 22030102 р/о 0007, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходів бюджету - 22030102, код банку отримувача - 820019, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; у графі платіжного доручення "Призначення платежу" зазначається "судовий збір (Верховний Суд України, 060)" символ звітності 207.

На адресу Верховного Суду України слід надіслати оригінал документу про сплату судового збору у розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 359 ЦПК України у разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог ст. ст. 357 та 358 цього Кодексу, заявник письмово повідомляється про недоліки заяви та строк, протягом якого він зобов'язаний їх усунути.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 359 ЦПК України заява повертається заявнику, якщо заяву подано без додержання вимог ст. ст. 357 та 358 цього Кодексу і заявник не усунув недоліки протягом установленого строку.

Керуючись ст. ст. 357-359 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судових рішень залишити без руху та надати заявниці строк до 29 березня 2016 року для усунення зазначених недоліків заяви.

Роз'яснити, що у разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали заява буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України А.Г. Ярема