Справа № 163/2315/16-ц
Провадження № 2/163/357/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Горпинко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 03.10.2013 року, про що зроблено актовий запис за №87. Від шлюбу у сторін народилась одна дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що за час спільного сімейного життя з відповідачем, між ними не досягнуто взаєморозуміння, подружні відносини припинено, а причиною розпаду їх сім»ї є: різні характери, погляди на шлюб, відсутність взаєморозуміння і довіри. Вважає, що сімя фактично розпалась та поновити її неможливо, а подальше проживання у шлюбі буде суперечити принципу добровільності сімейних відносин, у звязку із чим просила шлюб розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище «Рядинських».

В судове засідання сторони не зявились, однак в канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому, у своїх заявах: позивач вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просила позов задовольнити, а відповідач проти задоволення позову не заперечує.

За викладених обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №109183, виданого 06.09.2016 року Любомльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області повторно, встановлено, що сторони уклали шлюб 03.10.2013 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за №87 (а.с.14).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЕГ №194629, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 27.03.2014 року (а.с.4).

Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

З огляду на викладені правові норми та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що викладені останньою доводи, які відповідачем не оспорюються, відповідають фактичним обставинам справи, за яких, в даному випадку збереження сімї буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.

З врахуванням того, що позивач не бажає примиритися, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

З огляду на викладене, суд вважає, що сімю зберегти неможливо, шлюб між сторонами існує лише формально, а тому його слід розірвати.

Таким, що не суперечить закону, суд вважає прохання позивача про залишення їй прізвища «Рядинських».

Згідно із ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, ч.4 ст.174, ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4, Казахстан, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Мариневич) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 03 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис за №87, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище «Рядинських».

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: суддя А.Л.Гайдук