Номер провадження 2/754/534/16
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шевчука О.П.

при секретарі - Бойко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.07.2013 року ОСОБА_2 складена розписка, відповідно якої він позичив у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 7900 дол. США строком на 1 місяць та зобов'язався повернути позику до 04.07.2013 року включно.

Прийняті на себе зобов'язання відповідач не виконав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивач, як дружина померлого та їх малолітня дитина є єдиними спадкоємцями майна, спадщина на яке відкрилась після смерті чоловіка.

Посилаючись на викладене та зазначаючи, що на час звернення до суду з позовом еквівалент суми бору в гривнях становить 167 364,66 грн., ОСОБА_1 просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість у вищезазначеному розмірі.

Позивач, представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з наведених у ньому підстав, просять суд його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, зазначивши при цьому, що відповідач дійсно писав розписку про отримання позики в розмірі 7 900 дол. США, однак позикодавцем був не ОСОБА_3, а ОСОБА_4 При цьому як розписка від ОСОБА_4 попала до ОСОБА_3 або позивача в справі, відповідачу не відомо.

Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та оглянувши письмові докази суд встанови наступне.

03.07.2013 року ОСОБА_2 написав розписку, відповідно якої він отримав в борг строком на 1 місяць 7 900 дол. США та зобов'язався повернути зазначену суму до 04.07.2013 року (а.с. 7).

Розписка не містить зазначення позикодавця.

Статтею 1046 ЦК України встановлено що а договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 2 ст. 545 ЦК України встановлено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Як пояснила позивач, допитана за її згодою як свідок, боргову розписку вона знайшла серед документів чоловіка після його смерті.

Крім того, ОСОБА_1 пояснила, що вона була присутня під час передачі грошей її чоловіком ОСОБА_2. в подальшому вона особисто та чоловік звертались до відповідача з проханням повернути борг, оскільки померла мати чоловіка, а потім захворів сам чоловік, що потребувало витрат на лікування.

В ході розгляду справи судом допитаний як свідок ОСОБА_4, який пояснив, що він знайомий з ОСОБА_2 та знав ОСОБА_3

03.07.2013 року він на прохання ОСОБА_2 позичив останньому 7900 дол. США, про що позичальник написав розписку.

Пізніше він виявив відсутність розписки, підозрює, що вона була загублена ним при відвідування квартири ОСОБА_3

Свідок також пояснив, що борг ОСОБА_2 до даного часу в повному обсязі не виплачений, розмір залишку заборгованості становить близько 500 дол. США, з приводу втрати розписки до правоохоронних органів він не звертався, до суду з позовом про стягнення боргу з позичальника також не звертався.

Допитаний як свідок ОСОБА_5 пояснив, що він знає ОСОБА_4, ОСОБА_2, знав ОСОБА_3

У 2013 році до нього звертався ОСОБА_2 з проханням позичити гроші на бізнес, а саме - перевезення автомобілів із за кордону з метою перепродажу.

При цьому відповідач повідомив свідку про те, що він позичив у ОСОБА_3 10 000 дол. США.

Свідок також пояснив, що йому особисто ОСОБА_3, скаржився на те, що ОСОБА_2 не повертає борг за позикою, особисто він дзвонив до відповідача з вимогою повернути борг ОСОБА_3

Сукупність наданих суду доказів, а саме - показів свідків, той факт, що розписка про отримання коштів в борг зберігалась у померлого ОСОБА_3, а в подальшому знайдена його дружиною, надає підстави для висновку про те, що позику відповідачу надавав ОСОБА_3

При цьому суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_4 про те, що розписка належить йому та була згублена в квартирі ОСОБА_3, оскільки доказів цьому свідок не зазначив, розмір залишку боргу точно не пам'ятає, вимоги щодо його повернення понад три роки до відповідача в справі не заявляв і не заявляє, про втрату розписки взнав фактично після звернення до нього у 2015 році ОСОБА_2 з питанням як розписка попала до ОСОБА_3

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер (а.с. 11).

Позивач у справі - ОСОБА_1 з 16.01.2008 року до час смерті ОСОБА_3 перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі (а.с. 12).

Від шлюбу в подружжя ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка - ОСОБА_7 (а.с. 13).

З довідки Згурівської районної державної нотаріальної контори вбачається, що позивач в своїх інтересах та як законний представник малолітньої ОСОБА_6, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилась після се смерті чоловіка та інших спадкоємців майна не має (а.с. 14).

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 608 зазначеного Кодексу визначає, що зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора.

Зобов'язання за договором позики не пов'язані нерозривно з особою кредитора, а тому позивач як спадкоємець померлого позикодавця має право вимоги до боржника за договором позики.

Аналізуючи викладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, а тому їх задоволення в повному обсязі.

Задовольняючи позов суд відповідно вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати - суму сплаченого при зверненні до суду судового збору в розмірі 1373 грн. 64 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10,60,88, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 03.07.2013 року в розмірі 167 364 грн. 66 коп. та судові витрати в розмірі 1 373 грн. 64 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя