01 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючий суддя: Качан В.Я.
Судді: Шиманський В.Й., Кравець В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року в частині закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, за участі третіх осіб: КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Служби у справах неповнолітніх Святошинської РДА м. Києва, ЗАТ «Спілка» про визнання незаконним розпорядчого та недійсним посвідчу вального документу, усунення перешкод шляхом виселення, -
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання незаконним розпорядчого та недійсним посвідчувального документу, усунення перешкод шляхом виселення.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року в частині позовних вимог про визнання незаконним розпорядчого та недійсним посвідчу вального документу провадження у справі закрито, в іншій частині позовних вимог відкрито провадження у справі.
Не погодившись з ухвалою частині закриття провадження у справі, ОСОБА_1 оскаржив її в зазначеній частині в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року в частині закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду в зазначеній частині до суду першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржувана частина ухвали є незаконною з підстав невідповідності висновку суду в частині розмежування підвідомчості позовних вимог.
Справа 759/4245/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6834/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення позивача ОСОБА_1, третіх осіб - ОСОБА_2, ОСОБА_4 та їх представника ОСОБА_9, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що позов пред'явлено з приводу визнання незаконним розпорядчого та недійсним посвідчувального документу, усунення перешкод шляхом виселення.
Вирішуючи питання про закриття в зазначеній частині провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, спір є публічно-правовим та відноситься до юрисдикції адміністративних судів, посилаючись при цьому на ч. 2 ст. 17 КАС України.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем пред'явлено позовні вимоги з приводу того, що на виконання розпорядження Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації № 33 від 22.01.2015 на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 27.02.2015 було видано ордер на жиле приміщення серії НОМЕР_1, з якого вбачається, що він виданий на дві сім'ї.
Із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998, вбачається, що При розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, суд застосовує норми цивільного законодавства. На підставі норм, що регулюють договір майнового найму, а не
житлового законодавства, вирішуються вимоги про виселення з приміщень, що не входять до складу житлового фонду.
Так, відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо, зокрема, захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про закриття провадження у справі з тих підстав, що вказані вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки із змісту позовних вимог та положень чинного законодавства вбачається, що спір про визнання незаконним розпорядчого та недійсним посвідчувального документу, усунення перешкод шляхом виселення, виник з приводу житлових правовідносин, тому у відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.
За таких обставин, колегією суддів встановлено, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 312 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 березня 2016 року в частині закриття провадження скасувати, справу направити до Святошинського районного суду м. Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: