АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3926/16 Справа № 173/536/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шевченко О. Ю. Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства «СТД Агро» на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «СТД Агро» про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 березня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд розірвати договір оренди від 02 листопада 2009 року, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі в сумі 6700 грн. 90 коп., стягнути з відповідача на її користь суму збитків, завданих їй у зв'язку з погіршенням корисних властивостей орендованої земельної ділянки в розмірі 23 921 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі державного акту на право власності на землю НОМЕР_1 від 30 липня 2001 року позивачу належить на праві власності земельна ділянка площею 5,080 га на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 2 листопада 2009 року між позивачем та приватним підприємством «СТД Агро» було укладено договір оренди, згідно з умовами якого ОСОБА_2 передала в оренду приватному підприємству «СТД Агро» власну земельну ділянку строком на 10 років, починаючи з дати його реєстрації. Умовами договору передбачено, що орендар має сплачувати орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі щорічно до 31 грудня. В порушення умов договору відповідач не сплатив орендну плату за 2013-2015 роки у зв'язку з чим сума заборгованості по орендній платі становить 10051 грн. 35 коп. Також відповідач допустив порушення чинного земельного та екологічного законодавства, що призвело до погіршення стану родючості земельної ділянки та втрати корисних властивостей землі. Відповідач не виконує умови збереження стану об'єкту оренди, оскільки протягом кількох років поспіль земельна ділянка засівається тільки соняшником, що призводить до порушення умов збереження якості об'єкту оренди та руйнації землі. Власники земельних ділянок неодноразово зверталися до Новомиколаївської селищної ради зі скаргами на орендаря, який не дотримується сівозміни. Філією ДУ «Держгрунтохорона» було надано висновок про те, що родючість верхнього шару ґрунту, тобто зміст гумусу (органічної речовини) в ґрунті станом на 2014 рік значно знизився. Зазначені обставини, на думку позивача, є підставою для дострокового розірвання договору оренди у зв'язку з істотним порушенням відповідачем умов договору. Оскільки добровільно розірвати договір оренди відповідач відмовився, то просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року позов в частини стягнення з відповідача завданих збитків було залишено без розгляду за заявою позивача.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року ухвалено: позов ОСОБА_2- задовольнити частково; розірвати договір оренди землі, укладений 02 листопада 2009 року між ОСОБА_2 та приватним підприємством «СТД Агро», який зареєстровано 23 лютого 2010 року за № 82, щодо оренди земельної ділянки площею 5,0800 га на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області; стягнути з приватного підприємства «СТД Агро» на користь ОСОБА_2 судові витрати у справі у сумі 243,60 грн.; в іншій частині позову - відмовити.

В апеляційній скарзі приватне підприємство «СТД Агро» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог, посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи, що призвело до неправильного застосування матеріального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,080 га на території Новомиколаївської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю НОМЕР_1. 02 листопада 2009 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та приватним підприємством «СТД Агро» (орендар) було укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого орендодавець передала орендарю земельну ділянку площею 5,080 га на території Новомиколаївської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років та з умовами сплати орендної плати щорічно в строк до 31 грудня. Договір було зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 82 від 23 лютого 2010 року. Згідно схеми розташування земельних ділянок (паїв) у Новомиколаївській селищній раді Верхньодніпровського району Дніпропетровської області земельна ділянка ОСОБА_2 знаходиться на полі № 23. Відповідно до актів обстеження земельних ділянок, які обробляються приватним підприємством «СТД Агро» від 5 серпня 2011 року, 16 липня 2012 року та 12 серпня 2013 року, які були складені комісією Новомиколаївської селищної ради, поле № 23 засіяно соняшником. Те, що поле № 23 засіяно соняшником також підтверджується актом обстеження полів від 03 серпня 2012 року. В суду не має підстав не приймати зазначені документи як належні та допустимі докази. Жодних доказів на спростування тієї обставини, що земельна ділянка ОСОБА_2 в період 2011-2014 років засівалася лише соняшником відповідачем не надано і цю обставину відповідач у судовому засіданні не заперечував. Висновком № 5/1 судової еколого-агрохімічної експертизи від 15 грудня 2015 року підтверджується, що за період господарювання орендаря ПП «СТД Агро» з 2009 року по теперішній час на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 та розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області відбулося істотне погіршення агрохімічного стану та стану родючості ґрунту через некомпенсовані втрати гумусу та поживних речовин (азоту, фосфору, калію) у зв'язку з тим, що поле, на якому знаходиться земельна ділянка позивача, протягом чотирьох років (2011-2014 роки) засівалася тільки соняшником. Агрохімічний стан та стан родючості ґрунту на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_2 та знаходиться на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області відповідає тому стану, що зафіксований у агрохімічному паспорті поля та характеризуються як погіршення (деградація) через дегуміфікацію (втрата гумусу) та виснаження. Також висновком про родючість ґрунту земельних ділянок, розташованих на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району від 26 вересня 2014 року № 158-04/269/а Дніпропетровської філії ДУ «Держгрунтохорона» встановлено, що родючість земельних ділянок, що знаходяться у користуванні ПП «СТД Агро» на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області станом на 2014 рік значно знизилась та перейшла в нижчу градацію. Окрім того, п.п. 6,7 рекомендацій щодо поліпшення агрохімічних показників ґрунтів досліджуваної земельної ділянки ПП «СТД Агро» Верхньодніпровського району від 25 листопада 2015 року № 01-13/463 передбачено, що соняшник в сівозміні можна повертати на попереднє місце не раніше чим через 8-10 років. Це дає можливість попередити накопичення в ґрунті інфекцій, різко знизити враження рослин мучнистою росою, сірими і білими гнилями, іншими хворобами. Для досягнення бездефіцитного балансу гумусу необхідно дотримуватись науково-обґрунтованих сівозмін та створювати оптимальну черговість культур в сівозміні.

Задовольняючи позов частково районний суд виходив з того, що за час оренди земельної ділянки ОСОБА_2 зі сторони приватного підприємства «СТД Агро» погіршився стан родючості ґрунту у зв'язку з тим, що поле, на якому знаходиться земельна ділянка позивача, протягом чотирьох років (2011-2014 роки) засівалася тільки соняшником. Приватне підприємство «СТД Агро», засіваючи орендовану земельну ділянку протягом п'яти років поспіль лише соняшником діяло всупереч екологічним вимогам, а саме щодо раціонального використання земельної ділянки, що призвело до погіршення стану родючості ґрунту. Також, орендарем неналежно виконувався обов'язок щодо охорони родючості ґрунтів. Зазначені обставини, на думку суду, у своїй сукупності є підставою для розірвання договору оренди на вимогу орендодавця. А тому вимоги позивача про дострокове розірвання договору оренди є законними та обґрунтованими. При цьому суд не прийняв до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено, що пошкодження орендованої земельної ділянки істотно перешкоджає її використанню, а тому відсутні підстави для розірвання договору оренди, оскільки в цьому випадку підстави для розірвання договору оренди визначені законом - ст. 141 Земельного кодексу України, а не договором. Також безпідставними є посилання представника відповідача на рекомендації Дніпропетровської гідрогеолого-меліоративної експедиції від 25 листопада 2015 року, згідно з якими комплексний аналіз ґрунтів виявив високий потенціал родючості досліджуваної ділянки; в результаті хімічних досліджень, ґрунти господарства можна охарактеризувати як середньо забезпечені рухомими формами поживних елементів, оскільки такі рекомендації не спростовують висновків суду про використання приватним підприємством «СТД Агро» орендованої земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, що є підставою для розірвання договору оренди землі, а високий ступінь родючості ґрунтів, про який зазначено у вищевказаних рекомендаціях свідчить лише про можливе подальше використання земельної ділянки за цільовим призначенням. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по орендній платі суд прийшов до таких висновків. Згідно з пунктом 4 договору оренди орендна плата встановлена у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Кошти перераховуються орендарем на рахунок (рахунок вказується додатково) або сплачується готівкою орендодавцю в строк до 31 грудня щорічно. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки на території Новомиколаївської селищної ради в період з 2012-2014 роки складала 111681 грн. 60 коп., що підтверджується довідкою управління Держземагенства у Верхньодніпровському районі від 18 травня 2015 року. Таким чином, розмір орендної плати в період з 2013-2015 роки становить - 3350 грн. 45 коп. Позивач посилається на те, що вона не отримувала орендну плату за 2013-2015 роки, а тому заборгованість по орендній платі становить 10051 грн. 35 коп. Разом з тим відповідачем надано докази того, що 29 грудня 2015 року на адресу позивача поштовим переказом перераховувались кошти в сумі 3494 грн. 40 коп. (орендна плата за 2015 рік). Також в матеріалах справи міститься довідка про те, що в 2014-2015 роках ОСОБА_2 до ПП «СТД Агро» з метою отримання орендної плати не зверталася. В свою чергу 27 січня 2015 року ПП «СТД Агро» позивачу надсилалося повідомлення про порядок отримання орендної плати із зазначенням контактної інформації, тощо. Проте зазначене повідомлення не було отримано у зв'язку з відмовою від одержання повідомлення. В відомостях про виплату орендної плати за 2013 рік проти прізвища орендодавця ОСОБА_2 стоїть прочерк, проте більшість орендодавців згідно з цією відомістю орендну плату отримували. Приймаючи до уваги, що отримання орендної плати є правом, а не обов'язком орендодавця, а також те, що відповідач не ухиляється від виконання свого обов'язку від сплати орендної плати, суд прийшов до висновку, що підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по орендній платі не має, оскільки позивачем не доведено невиконання орендарем обов'язку щодо сплати орендної плати. У зв'язку з недоведеністю позивачем систематичної несплати орендної плати відповідачем, суд не приймає до уваги посилання позивача як на одну з підстав для достроково розірвання договору оренди порушення обов'язку орендаря щодо своєчасної сплати орендної плати.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.

Спірні правовідносини виникли між сторонами щодо розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати.

Згідно зі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил, у тому числі місцевих правил забудови населених пунктів; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з п. г ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Статтею 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог: а) раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; б) здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища ; в) здійснення заходів щодо відтворення відновлюваних природних ресурсів; г) застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров'я населення; д) збереження територій та об'єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, що підлягають особливій охороні; е) здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб; є) здійснення заходів щодо збереження і невиснажливого використання біологічного різноманіття під час провадження діяльності, пов'язаної з поводженням з генетично модифікованими організмами.

Згідно зі ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані в тому числі: додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про охорону землі» власники та землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок зобов'язані здійснювати заходи щодо охорони родючості ґрунтів, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Використання земельних ділянок способами, що призводять до погіршення їх якості, забороняється.

Колегія суддів встановила і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 5,080 га на території Новомиколаївської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.7). 02 листопада 2009 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та приватним підприємством «СТД Агро» (орендар) було укладено договір оренди землі, згідно з умовами якого орендодавець передала орендарю земельну ділянку площею 5,080 га на території Новомиколаївської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років та з умовами сплати орендної плати щорічно в строк до 31 грудня. Договір було зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі у Верхньодніпровському районному відділ Дніпропетровської регіональної філії Центру державного земельного кадастру за № 82 від 23 лютого 2010 року (а.с.8-10). Дана земельна ділянка розташована на полі № 23. Відповідно до актів обстеження земельних ділянок, які обробляються приватним підприємством «СТД Агро» від 05 серпня 2011 року, 16 липня 2012 року та 12 серпня 2013 року, які були складені комісією Новомиколаївської селищної ради поле № 23 засіяно соняшником (а.с.14-16). Те, що поле № 23 засіяно соняшником також підтверджується актом обстеження полів від 3 серпня 2012 року (а.с.68-69). Висновком № 5/1 судової еколого-агрохімічної експертизи від 15 грудня 2015 року підтверджується, що за період господарювання орендаря ПП «СТД Агро» з 2009 року по теперішній час на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2 та розташована на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області відбулося істотне погіршення агрохімічного стану та стану родючості ґрунту через некомпенсовані втрати гумусу та поживних речовин (азоту, фосфору, калію) у зв'язку з тим, що поле, на якому знаходиться земельна ділянка позивача, протягом чотирьох років (2011-2014 роки) засівалася тільки соняшником. Агрохімічний стан та стан родючості ґрунту на земельній ділянці, що належить на праві власності ОСОБА_2 та знаходиться на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області відповідає тому стану, що зафіксований у агрохімічному паспорті поля та характеризуються як погіршення (деградація) через дегуміфікацію (втрата гумусу) та виснаження (а.с.121-126). Висновком про родючість ґрунту земельних ділянок, розташованих на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району від 26 вересня 2014 року № 158-04/269/а Дніпропетровської філії ДУ «Держгрунтохорона» встановлено, що родючість земельних ділянок, що знаходяться у користуванні ПП «СТД Агро» на території Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області станом на 2014 рік значно знизилась та перейшла в нижчу градацію (а.с.67). Відповідно п. п. 6,7 рекомендацій щодо поліпшення агрохімічних показників ґрунтів досліджуваної земельної ділянки ПП «СТД Агро» Верхньодніпровського району від 25 листопада 2015 року № 01-13/463 передбачено, що соняшник в сівозміні можна повертати на попереднє місце не раніше чим через 8-10 років. Це дає можливість попередити накопичення в ґрунті інфекцій, різко знизити враження рослин мучнистою росою, сірими і білими гнилями, іншими хворобами. Для досягнення бездефіцитного балансу гумусу необхідно дотримуватись науково-обґрунтованих сівозмін та створювати оптимальну черговість культур в сівозміні (а.с.134-137).

Аналізуючи докази у справі колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду до їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Посилання ПП «СТД-Агро» в апеляційній скарзі на те, що акти обстеження полів, висновки судової еколого-агрохімічної експертизи не можуть об'єктивно та беззаперечно підтвердити наявність підстав для розірвання договору, оскільки керівник підприємства не притягувався до адміністративної відповідальності за здійснення відповідачем господарської діяльності всупереч екологічним нормам раціонального використання землі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки суд, дослідивши надані сторонами доказами, у тому числі зазначені акти та висновок судової еколого-агрохімічної експертизи, прийшов до правильного висновку про порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки та положень діючого законодавства, що регулює правовідносини щодо оренди земельної ділянки. Та обставина, що керівник підприємства не притягувався до адміністративної відповідальності за здійснення відповідачем господарської діяльності всупереч екологічним нормам раціонального використання землі не є сама по собі підставою для відмови в задоволенні позову.

Твердження апелянта з приводу того, що позивачем не було надано доказів підтверджуючих використання земельної ділянки способом, який суперечить екологічним нормам не може бути прийнятим до уваги, оскільки факт зміни агрохімічного стану ґрунтів встановлено експертом, а його причиною відповідно слугувало нераціональне використання земель, тобто таке, що суперечить екологічним нормам.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу приватного підприємства «СТД Агро» - відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді З.М. Пономарь

М.Ю. Петешенкова