03 березня 2016 року м. Чернівці
судді апеляційного суду Чернівецької області Литвинюк І.М. стосовно рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області від 03 березня 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 19 ЦПК України при прийнятті рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку. Цей документ не оголошується в судовому засіданні, приєднується до справи і є відкритим для ознайомлення.
Вважаю за необхідне скористатись вказаною нормою процесуального права та викласти окрему думку стосовно ухваленого у цій справі рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до поручителя ОСОБА_2.
Згідно з п. 8.9. Договору про іпотечний кредит сторони погодилися, що банк, за наявності перерахованих у вказаному пункті обставин, має право підвищувати відсоткову ставку за користування кредитом. Тому банк і здійснював нарахування за збільшеною відсотковою ставкою через порушення позичальником умов кредитного договору і прострочення ним повернення кредитних коштів.
Як вбачається з наявного в матеріалах справи наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 11-13), з 01 лютого 2009 року відсоткова ставка за користування кредитом була збільшена з 22,08% до 30%.
Пунктом 1.5. Договору поруки Поручитель підтвердив, що він дає згоду на зміну умов Договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з Поручителем.
З врахуванням наведеного змісту договорів, зобов'язання поручителя виникло на підставі як договору поруки, так і кредитного договору, і зміст зобов'язання також відображений умовами обох договорів.
Тобто такі зміни були погоджені як з боржником, так і з поручителем, ще під час укладання кредитного договору та договору поруки, а тому відсутні підстави вважати, що відбулася зміна зобов'язань.
У постанові Верховного Суду України (справа 6-73цс12) висловлена правова позиція, яка є обов'язковою для всіх судів України згідно з ст. 360-7 ЦПК України. Припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.
Як роз'яснено у п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.
Отже, закон пов'язує припинення поруки із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умовами збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного зобов'язання забезпеченого порукою.
При цьому, зміна зобов»язання може відбуватись не лише шляхом внесення змін в договір, а й у відповідності до умов даного договору. В такому випадку має місце зміна зобов'язання не у зв'язку з внесенням змін в договір, а внаслідок використання суб'єктивного права, передбаченого умовами зобов'язання на таку зміну правовідношення іншою стороною, що і відбулося в даному випадку, так як банк скористався своїм правом, яке було передбачено в кредитному договорі.
Підсумовуючи вищевикладене, вважаю, що висновки суду про припинення поруки у зв»язку із зміною зобов»язання без згоди поручителя ОСОБА_2 не ґрунтуються на встановлених обставинах та нормах матеріального права, і спростовуються дослідженими доказами, оскільки право банку на збільшення відсоткової ставки передбачено умовами Кредитного договору, з яким був ознайомлений і Боржник і Поручитель в день підписання договорів кредиту та поруки.
Суддя апеляційного суду
Чернівецької області І.М. Литвинюк
"03" березня 2016 р.