Справа № 452/1261/15 Головуючий у 1 інстанції: Сенечин В.М.
Провадження № 22-ц/783/1634/16 Доповідач в 2-й інстанції: Тропак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и л а :

12 травня 2015 року заявник ОСОБА_2 звернулася в суд з заявою про визнання виконавчого листа № 2-614, виданого 13 березня 2013 року (така дата зазначена у заяві) Самбірським міськрайонним судом Львівської області на примусове виконання рішення цього суду від 29 травня 2012 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа, № 2-614, виданого 13 березня 2013 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області на примусове виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2012 року у справі № 2-614/11, таким, що не підлягає виконанню. Вирішено відновити зупинене, відповідно до ухвали судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 листопада 2015 року, стягнення за виконавчим листом, виданим Самбірським міськрайонним судом Львівської області у справі про стягнення із ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» 5 942,27 доларів США, що в еквіваленті становить 47460 грн. 91 коп. та 13645 грн. 31 коп. заборгованості по кредитному договору і судові витрати у справі 691 грн. 16 коп. у виконавчому провадженні.

Боржник ОСОБА_2 оскаржила ухвалу суду від 17 грудня 2015 року, подавши апеляційну скаргу, в якій покликається не незаконність та необгрунтованість оскаржуваної ухвали, у зв'язку з чим просить ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня 2015 року скасувати і ухвалити нову, якою виконавчий лист-2 № 2-614 виданий 13 березня 2013 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області на примусове виконання рішення Самбірського міськрайонного суду від 29 травня 2012 року у справі № 2-614/11 визнати таким, що не підлягає виконанню.

Зокрема, зазначає, що у всі три виконавчі листи (щодо кожного з відповідачів), які були видані на примусове виконання рішення суду першої інстанції, внесено однакову помилкову дату набрання рішенням суду першої інстанції від 29.05.2012 року законної сили - 13 лютого 2013 року. Рішення суду набрало законної сили 09 червня 2012 року. Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист - 2 міг бути пред'явлений до примусового виконання лише протягом 365 календарних днів, починаючи з 10 червня 2012 року. До першого пред'явлення витекло ( з 10.06.2013 року по 24.03.2013 року включно) 288 днів. Вперше виконавчий лист-2 пред'явлений до примусового виконання 25 березня 2013 року. Виконавче провадження тривало по 27.02.2014 року включно. З 28 лютого 2014 року перебіг строку давності пред'явлення виконавчого листа-2 поновився, тобто строк продовжив перебіг з 289 дня (28 лютого 2014 року) по 365 день (до закінчення строку в один календарний рік) - 15 травня 2014 року. Тобто днем закінчення строку давності пред'явлення виконавчого листа-2 до примусового виконання було 15 травня 2014 року. Відтак з 16 травня 2014 року у ОСОБА_2 не існує жодних цивільно-правових зобов'язань поруки перед колишнім стягувачем (Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»), а встановлена договором порука припинилась, якщо якась із обставин, які в обов'язковому порядку об'єктивно припиняють поруку, не настала раніше. Разом з тим, виконавчий лист-2 був незаконно пред'явлений до примусового виконання вже після витікання строку і ще три рази відкривались виконавчі провадження, а останнє з них відкрите 22 вересня 2015 року внаслідок перевищення повноважень державною виконавчою службою, зловживанню стягувачем наявністю в нього оригінала виконавчого документа.

Колегія суддів визнала неповажними причини неявки в судове засідання ОСОБА_2 і її представника та відхилила клопотання останнього про відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника стягувача на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних мотивів.

Згідно доказів у справ, і на виконання рішення Самбірського міськрайонного суду від 29 травня 2012 року у справі № 2-614/2011 /2-1318/35/2012 було видано виконавчий лист 13.02.2013 року, у якому було зазначено, що він набрав законної сили 13.02.2013 року (а.с. 52).

Вперше постанова про відкриття виконавчого провадження була постановлена 25.03.2013 року - виконавче провадження ВП № 37199021 (а.с. 9), тобто постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена в межах річного строку з дня набрання судовим рішенням законної сили, яке за твердженнями ОСОБА_5 набрало законної сили 09.06.2012 року. У цьому ж виконавчому провадженні постановою від 27.02.2014 року виконавчий лист було повернено стягувачеві з підстав п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» та зазначено , що виконавчий лист може бути повторно пред»явлений до виконання в строк до 27.02.2015 року (а.с. 10).

У матеріалах справи відсутня інформація про те, якого саме числа після 27.02.2014 року стягувачем було повторно пред»явлено цей виконавчий лист виконавчій службі. Проте, судячи з того, що 25.12.2014 року державним виконавцем було винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 42914401 про повернення вищезазначеного виконавчого листа стягувачеві з підстав п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження, у якій зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред»явлений до виконання в строк до 25.12.2015 року ( а.с.11), то цією постановою підтверджується та обставина, що в період після 27.02.2014 року ( а.с. 10) і до 25.12.2014 року (а.с. 11), тобто в межах річного строку виконавчий лист було повторно пред»явлено до виконання.

У зв»язку з наведеним, виконавчою службою правомірно (в межах річного строку, який закінчувався 25.12.2015 року ) 24.02.2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46653098 (а.с 12-13).

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції при вирішенні заяви повинен був застосовувати положення ч. 2 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження», а вважає , що при розгляді цієї заяви повинні були застосовуватися положення ч. 3 ст. 23 цього закону, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. № 606-ХІУ, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 вищезазначеного закону , у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відтак, колегія суддів вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46653098 від 24.02.2015 року винесена виконавчою службою з додержанням строків , встановлених п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» , та у відповідності до вимог, встановлених п. 2 ч. 1 ст .47, ч. 3 ст. 23 цього Закону, і судом першої інстанції правильно було відмовлено у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскаржуваної ухвали не спростовують, тому апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, п. 4 ч. 1 ст. 314, ч. ч. 1, 2 ст. 315, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17 грудня2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий _______________ Тропак О.В.

Судді: ________________ Приколота Т.І.

_______________ Федоришин А.В.