ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7445/16-ц
провадження № 6/753/293/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Вовка Є.І.

за участю секретаря Біди В.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03.12.2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації,

в с т а н о в и в:

До Дарницького районного суду м.Києва надійшла вказана заява (із зазначенням третьої особи - Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві), згідно з якою ОСОБА_2 просила відстрочити виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03.12.2013 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації.

Заява обґрунтована тим, що на виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03.12.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавче провадження №41911643.

При цьому у заяві зазначено, що загальна площа вказаної квартира АДРЕСА_1 - 54 кв.м, яка є місцем постійного проживання заявника і решти вказаних фізичних осіб, яка передана в іпотеку на забезпечення виконання зобов"язань заявника, як позичальника за валютним кредитним договором.

У зв'язку з зазначеним, та посилаючись на те, що на даний час діє Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», заявник просить відстрочити виконання вищевказаного рішення суду на період дії вказаного Закону, і представник заявника підтримав вказані вимоги у судовому засіданні.

У письмовій заяві керівник Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації просив розглядати вказану заяву ОСОБА_2 у відсутність представника Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації.

Вивчивши заяву та матеріали цивільної справи №753/14736/13-ц, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 03.12.2013 року по цивільній справі №753/14736/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, позов задоволено частково та вирішено - виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1, зі зняттям їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою в територіальному підрозділі Державної міграційної служби України.

На виконання рішення Дарницького районного суду м.Києва від 03.12.2013 року про звернення стягнення на предмет іпотеки, Відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві було відкрито виконавче провадження №41911643.

Загальна площа вказаної квартира АДРЕСА_1 - 54 кв.м.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.373 Цивільного процесуального кодексу України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Звертаючись з заявою до суду, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на Закон «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Так, відповідно до положень вказаного Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Разом з тим, оскільки згідно з вказаним рішенням суду, з заявою про відстрочення якого звернувся заявник, не вирішувались безпосередньо вимоги щодо відчуження без згоди власника нерухомого житлового майна, суд вважає, що посилання на вказаний Закон заявником необгрунтоване.

Крім того, відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування.

Проте, як вбачається з матеріалів, доданих до заяви, заявником не надано доказів щодо дійсного стану (стадії) виконання вказаного рішення суду на даний час, а отже заявником не доведено, що вказане рішення на даний час є невиконаним, що вочевидь є обов"язковою передумовою позитивного вирішення заявленого питання згідно з вищенаведеним змістом ст.373 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.10 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року за № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Однак, як встановлено в судовому засіданні, обставини, якими заявник обґрунтовує заяву про відстрочку виконання рішення суду, не є винятковими та такими, що утруднюють виконання рішення суду згідно з вказаним Законом, а також не можуть бути підставою для невиконання саме вказаного рішення суду, яке набрало законної сили, оскільки в обгрунтуванні вказаної заяви ОСОБА_2 фактично відсутнє посилання на ту обставину, що в ії власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно, в тому числі, яке підлягало реєстрації у відповідному бюро-технічної інвентаризації - до законодавчої зміни порядку державної реєстрації відповідного права власності, а отже достатніх - належних та допустимих доказів (в тому числі, завірених належним чином) щодо вказаної обставини заявником не надано всупереч вищенаведеним положенням ст.ст.60, 61 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що вказана заява ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.209, 210, 218, 373 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя