АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/340/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1710/16Головуючий у 1-й інстанції Степаненко Ю.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Лобова О.А., Акопян В.І.

При секретарі: Фадейкіній Н.Б.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2016 року

в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що25 грудня 2013 року був укладений кредитний договірміж ПАТ«Ідея Банк» та ОСОБА_2, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 42 291 гривень зі сплатою 11,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Банк повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти.

31 грудня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-2, згідно якого ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» з 31 грудня 2015 року, а ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором.

На дату відступлення права вимоги борг відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором становив 55 419,23 гривень, яка складалася з: основного боргу 36 091,94 гривень; простроченого боргу 3 110,43 гривень; прострочених процентів - 15 672,33 гривень; строкових процентів - 544,53 гривень. Дану суму позивач прохав стягнути з відповідача.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2016 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер 265513125, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» () заборгованість за кредитним договором №Р22.231.70456 від 25 грудня 2013 року станом на 11 лютого 2016 року в сумі 55 419 гривень 23 копійок та судові витрати в сумі 1 378 гривень, а всього 56 797 (п'ятдесят шість тисяч сімсот дев'яносто сім) гривень 23 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохала рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» відмовити, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права. Зазначала, що місцевим судом безпідставно були проігноровані її заперечення відносно того, що їй не було відомо про укладення між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантьє» договору факторингу, згідно якого відбулося відступлення права вимоги. Окрім того місцевим судом не враховано, що нею було сплачено в рахунок погашення кредиту 32400,25 грн. Також суд неправомірно стягнув суму заборгованості за комісією.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення .

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Рантьє», місцевий суд вірно встановив обставини справи, що відповідно до укладеного 25 грудня 2013 року кредитного договору №Р22.231.70456 ПАТ «Ідея Банк» надав позичальнику ОСОБА_2 кредит у розмірі 42 291 гривень зі сплатою 11,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.13-15).

Банк повністю виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав відповідачу ОСОБА_2 кредитні кошти (а.с.12,22).

31 грудня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу №31/12-2, згідно якого ПАТ «Ідея Банк» відступив (передав у власність) ТОВ «Факторингова компанія «Рантье», а ТОВ «Факторингова компанія «Рантье» з 31 грудня 2015 року набув (прийняв у власність) право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с.16-21).

Згідно витягу з Додатку №2 до договору факторингу №31/12-2 від 31 грудня 2015 року позивач прийняв право вимоги до боржника ОСОБА_2 (а.с.25).

Згідно письмового розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 31 грудня 2015 року відповідач ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 55 419, 23 гривень (а.с.26).

Встановивши дані обставини, вірно застосувавши норми ст.ст. 526, 1049, 1082 ЦК України місцевий суд прийшов до вірних висновків щодо стягнення даної суми. Відповідачем не надано ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції іншого розрахунку заборгованості.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірного нарахування та стягнення комісії за користування кредитом не заслуговують на увагу.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Пунктом п. 1.4.Кредитного договору передбачено, що за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 3,0000 % від початкової суми кредиту.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи, що кредитним договором передбачено нарахування комісії, з чим погодилась відповідач, укладаючи та підписуючи договір з банком, місцевий суд правомірно задовольнив позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача комісіїза користування кредитом.

В звязку з чим доводи ОСОБА_2 щодо сплати нею 32400 грн. 25 коп. за цим кредитом висновки місцевого суду щодо наявної заборгованості та розрахунки позивача про наявність боргу не спростовують. Сплачені кошти були враховані при визначені суми заборгованості.

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що відповідачці нічого не було відомо про укладений договір факторингу між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Рантьє», належним чином її не було повідомлено про таке відступлення права грошової вимоги, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.

Стаття 1082 ЦК України зобов'язує боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом.

Таким чином є вірним висновок місцевого суду, що вимоги позивача ТОВ «ФК «Рантьє» є законними та обґрунтованими і підлягають захисту.

Підстави для зміни чи скасування судового рішення колегією суддів не встановлені.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, 308, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту його проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти діб до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис) П.С. Абрамов

Судді (підписи) В.І. Акопян

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: