Справа № 488/6724/14-ц
Провадження № 2/488/103/16 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.02.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання - Чуб Т.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягувати з її колишнього чоловіка ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини від його заробітку щомісячно.

В обґрунтування позову вказувала, що з 17.11.1984 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано в 1996 році. Після розірвання шлюбу сторони продовжили проживати однією сім'єю, разом виховували спільну дитину, вирішували побутові та фінансові питання, тобто продовжували свої відносини як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.05.2014 року встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю як дружини та чоловіка з січня 2004 року по серпень 2013 року. На теперішній час сторони проживають окремо. За час сумісного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, неодноразово завдавав позивачу тілесні ушкодження, внаслідок чого з 17.10.2014 року позивач має ІІІ групу інвалідності та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати. Посилаючись на те, що її інвалідність стала наслідком протиправної поведінки колишнього чоловіка, ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

В своїх запереченнях від 25.02.2015 року відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Зазначав, що посилання ОСОБА_1 на його протиправну поведінку неправдиві та не підтверджуються жодними доказами. Навпаки, навіть після розірвання шлюбу відповідач продовжував піклуватися про позивача. Вказував, що його доход на місяць складає приблизно 2000,00 грн., тому він не має можливості платити аліменти на утримання колишньої дружини. Крім того, у нього є батьки-пенсіонери, які також потребують матеріальної допомоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач зауважила, що на теперішній час вона є інвалідом ІІІ групи та її інвалідність це результат протиправної поведінки відповідача за час проживання однією сім'єю, оскільки останній зловживав спиртними напоями, чинив сварки та бійки. Позивач отримує соціальну допомогу по інвалідності в розмірі 949,00 грн. на місяць, інших джерел доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, його дохід як приватного підприємця дорівнює 8000 - 10000 грн. в місяць.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, оскільки твердження ОСОБА_1, що її інвалідність є наслідком протиправної поведінки відповідача, є неправдивими та не підтверджуються доказами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В процесі розгляду справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1984 року по 1996 рік. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.05.2014 року встановлено факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю, як дружини та чоловіка, з січня 2004 року по серпень 2013 року, визнано їх спільним сумісним майном садівничий будинок № 108 (теперішній 113) в садівничому товаристві "Лиман" Жовтневого району Миколаївської області та в порядку поділу спільного сумісного майна визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на зазначену нерухомість по 1/2 частині за кожним.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати таку матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

За ч. 3, 4 ст 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи, та один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

З 17.10.2014 року і безстроково ОСОБА_1 має ІІІ групу інвалідності у зв'язку із загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК № 548948, ОСОБА_5 10 ААБ, та отримує пенсію по інвалідності в сумі 949,00 грн. на місяць.

Посилаючись на отримані інвалідність ІІІ групи та непрацездатність внаслідок протиправних дій колишнього чоловіка в період шлюбних відносин, позивач ОСОБА_1, наголошуючи на приписи ч. 2 ст. 76 СК України, просить стягувати з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) відповідача.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

На переконання суду, позивач ОСОБА_1 не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Із змісту рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.05.2014 року, яким встановлено факт проживання сторін однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнано право власності на спільне сумісне майно, а також представлених суду медичних документів про захворювання ОСОБА_1 багатовузловим зобом ІІ ст., еутиреноїдної форми, НЦЛ по кардинальному типу СНО, артеріальною гіпертензією ІІ ст. тощо, суд не вбачає, що захворювання та інвалідність позивача знаходяться у прямому причинному зв'язку із діями відповідача.

Посилання позивача на те, що відповідач зловживав алкоголем та анонімно кодувався від алкогольної залежності, як на причину її захворювання, не підтверджено належними доказами та спростовано наданими суду медичною довідкою про його стан здоров'я від 10.08.2009 року та сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду від 30.07.2009 року.

Судом встановлено, що відповідач раніше працював, у тому числі за кордоном, та до цього часу працює, по серпень 2013 року утримував сім'ю та виконував обов'язки, передбачені ст.ст. 54, 55 СК України.

Зазначені обставини підтверджено дослідженими судом доказами, не спростовано свідченнями ОСОБА_5, ОСОБА_6 та підтверджено свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Також суд вважає необгрунтованим твердження позивача про те, що вона за своїм матеріальним станом потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати.

Із представлених ОСОБА_3 доказів вбачається, що відповідач працює приватним підприємцем та в середньому сума його валового доходу дорівнює 2000 грн. на місяць.

Та обставина, що отримувана позивачем пенсія в розмірі 949 грн. є єдиним джерелом її існування, спростовується доказами її постійної роботи на ринку "Колос" як арендатора торгового місця та довідкою від 23.02.2016 року Державної податкової інспекції у Корабельному районі м. Миколаєва про здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності (роздрібна торгівля одягом), яка з 01.07.2015 року сплачує єдиний податок.

Таким чином, звернення ОСОБА_1 за захистом своїх порушених прав, передбачене ст.ст. 3,4 ЦПК України, суд знаходить безпідставним та необгрунтованим, у зв'язку із чим відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 та 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Безпрозванний