АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Слободянюк С.В.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.,

при секретарі: Гоін В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_2, через свого представника ОСОБА_3, звернувся в суд з наведеним вище позовом і просив суд стягнути на його користь з Державного підприємства (ДП) «Укршахтгідрозахист» загальну суму у розмірі 97 823,70 грн., яка складається з заборгованості по заробітній платі, розрахунку середнього заробітку за час затримки при звільненні та компенсації втрати доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року позов задоволено частково (а.с.118-119).

Стягнуто з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» на користь ОСОБА_2 51 703,38 грн. заборгованості по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 31 999,56 грн., компенсацію втрати доходів у зв`язку із затримкою строків їх виплати у розмірі 5 702,52 грн. В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» на користь держави судовий збір в сумі 1378,00 грн.

На рішення суду першої інстанції ДП «Укршахтгідрозахист» подали апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального права ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення, ухвалення нового - про часткове задоволення позову.

Апелянт посилається на відсутність вини відповідача у несвоєчасній виплаті заробітної плати, оскільки підприємство відповідача знаходиться на території Донецької області, де проводиться антитерористична операція; витрати на утримання відповідних комплексів ДП «Укршахтгідрозахист», в тому числі і на виплату заробітної плати не було передбачено відповідними кошторисами Міненерговугілля України на 2015-2016 років.

Справу розглянуто без участі ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, яка належним чином повідомлена, що підтверджується поштовим зворотним відправленням.

Представником ОСОБА_2 подано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

В судовому засіданні представник ДП «Укршахтгідрозахист» підтримав апеляційну скаргу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення - скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_2 прийнято на посаду начальника технологічного комплексу поверхні шахти «Центральна» ДП «Укршахтгідрозахист».

Відповідно до наказу від 04 червня 2015 року № 87-к ОСОБА_2 звільнився за власним бажанням у зв*язку з порушенням трудового законодавства та умов трудового договору (ч. 3 ст. 38 КЗпП України а.с.10 - 12).

Заборгованість ДП «Укршахтгідрозахист» перед позивачем за грудень 2014 року - квітень 2015 року становить 51 703,38 грн. (а.с.9).

В день звільнення з позивачем не проведено розрахунків щодо виплати заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За положеннями ч.1 ст. 117 КЗпП України обов*язковою умовою для покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні є наявність вини підприємства.

Суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 31 999,56 грн., проте з таким висновком суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Оскільки трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на такі відносини.

Ураховуючи позовні вимоги у цій справі, зокрема вимоги щодо виплати компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, а також відшкодування моральної шкоди, що регулюються главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили як надзвичайної або невідворотної за даних умов події. Отже, непереборною силою є надзвичайна або невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Висновком Торгово-промислової палати України від 28 серпня 2014 року N 2644/05-4 засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку з цим антитерористичної операції) з 01 серпня 2014 року для ДП «Укршахтгідрозахист».

Отже, настання обставин непереборної сили, що встановлені цим висновком, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 10 червня 2015 року у справі N 3-216гс15, для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі ст. 617 ЦК, ст.218 ГК особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Аналогічна правова позиція висловлена і у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року № 6-364цс16.

Підприємство, в якому працював позивач знаходилося в східній частині України (м. Макіївка), на якій відбувалися і відбуваються на сьогоднішній день військові дії (проводиться антитерористична операція), вказані території тимчасово є не підконтрольними державі Україна.

Розпорядженням КМУ №1275 від 02 грудня 2015 року затверджено перелік населених пунктів де здійснювалась антитерористична операція, і в цьому переліку зазначено м. Антрацит, м. Димитрів, м. Макіївка.

Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку зокрема належить і м. Антрацит, м. Макіївка.

Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон) визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону передбачено, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 07 листопада 2014 року № 1085 затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. До цього переліку зокрема належить і м. Антрацит, м. Макіївка.

Постановою Правління Національного банку України № 466 від 06 серпня 2014 року «Про призупинення здійснення фінансових операцій», доручень Президента України, рішень Ради національної безпеки і оборони України, доручень КМУ було призупинено казначейське обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів на території, яка не контролюється українською владою, а також банки України, небанківські установи та національний оператор поштового зв'язку, які є учасниками платіжних систем призупинили здійснення усіх видів фінансових операцій на зазначеній території.

Згідно за ст.1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.2015 року заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, має бути погашена до 31.12.2015 року.

Пунктом 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» зупинено дію статті 1 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» до завершення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо.

Висновком Торгово-промислової палати України від 08 серпня 2016 року № 877/05-4 (сертифікат № 6635 про форс-мажорні обставини) засвідчено настання обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та здійснення у зв'язку з цим антитерористичної операції) з 01 серпня 2014 року для «Укршахтгідрозахист».

Отже, настання обставин непереборної сили, що встановлені цим висновком, свідчить про відсутність вини підприємства у затримці виплат позивачу належних при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України.

Враховуючи встановлення на рівні нормативних актів факту проведення антитерористичної операції та населених пунктів (територій) де здійснювалась антитерористична операція і де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до яких відносяться і населені пункти де знаходився і здійснював діяльність відповідач, а також враховуючи загальновідомість вказаних обставин (ч. 2 ст. 61 ЦПК України), суд приходить до висновку, що відповідачем доведено, відсутність своєї вини, щодо несвоєчасного проведення розрахунку при звільненні, оскільки виробнича (трудова) діяльність позивача та його фінансування було припинено внаслідок збройного конфлікту, який підприємство не могло передбачити, попередити чи відвернути, вказана обставина є надзвичайною, не залежала від ДП «Укршахтгідрозахист» і саме внаслідок неї відбулося вказане порушення (причинний зв'язок).

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду щодо стягнення компенсації втрати доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»(далі - Закон) зобов'язує підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснювати компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За змістом ст. 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

У вказаній статті зазначено, що під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та ін. (ч. 3 зазначеного Порядку).

Заробітна плата, як грошові доходи, підпадає під дію Закону, а тому відповідач зобов'язаний здійснити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням встановлених строків здійснення вказаної виплати.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (ст. 3 Закону). Компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднання громадян; коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету (ст. 6 Закону).

Позивач надав розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, згідно якого сума компенсації за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року становить 5 702, 52 грн.

В судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти виплати позивачеві заборгованість по заробітній платі та виплати компенсації втрати доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у заявлених позивачем таких вимог.

Правильним є висновок суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та 51 703,38 грн. та компенсації втрати доходів у зв*язку з порушенням строків їх виплати в сумі 5 702,52 грн.

Відтак, стягнута судом першої інстанції загальна сума підлягає зменшенню з 89 105, 46 грн. до 57 405,90 грн. (51 703,38 грн. + 5 702,52 грн.).

Оскаржуване рішення в частині стягнення на користь держави судового збору слід залишити без змін.

Керуючись ст..ст.303, 307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року в частині задоволення позивних вимог про стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року в частині стягнення загальної суми з Державного підприємства «Укршахтгідрозахист» на користь ОСОБА_2 змінити, зменшивши стягнуту суму з 89 105 грн. 46 коп. до 57 405 грн. 90 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: