УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р.

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Чередник В.Є.

при секретарі - Недосєкіній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконними дій посадової особи державної виконавчої служби та скасування акту опису та арешту майна,-

в с т а н о в и в :

14.07.2016 р. до суду звернувся ОСОБА_1зі скаргою про визнання незаконними дій посадової особи державної виконавчої служби заступника начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 щодо вчинення в межах зведеного виконавчого провадження №453207672 опису та арешту квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та скасування акту опису та арешту майна від 04.07.2016 року, що складений в межах зведеного виконавчого провадження №453207672 заступником начальника Жовтневого ВДВС ГТУ в Харківській області державним виконавцем Слюта Т.О., та яким накладено арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на той факт, що в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження 04 липня 2016 року заступником начальника Жовтневого ВДВС м.Харкова ГТУЮ в Харківській області державним виконавцем Слюта Т.О. була описана та арештована квартира за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві власності боржнику за зведеним виконавчим провадженням - скаржнику ОСОБА_1 Однак, як стверджує заявник, державним виконавцем було незаконно включено дану квартиру в акт опису та арешту майна, оскільки квартира належить колишньому подружжю ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, відтак відсутні підстави для накладення арешту на спільну сумісну власність подружжя, доки не будуть визначені частки в цьому майні, які підлягають виділенню в натурі.

В ході судового розгдяду представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 доводи скарги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, з підстав, викладених у скарзі.

В судове засідання, призначене на 05.12.2016 р. представник заявника не з»явився, заявник подав заяву про відкладення судового засідання.

З урахуванням обмежених законом строків для розгляду даної категорії справ та надання пояснень представником заявника в ході судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути дану скаргу за відсутністю представника заявника на підставі наявних у справі матеріалів та доводів сторін.

Представник Жовтневого відділу державної виконавчої служби м.Харкова ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_4 в ході судового розгляду скарги проти її задоволення заперечував, в також подав письмові заперечення на скаргу, в яких зазначив, що примусові дії державного виконавця, які полягають в його арешті (проведенні опису майна) здійснено у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 із дотриманням черговості звернення стягнення на майно боржника. Так як боржником на день виконання примусових виконавчих дій з проведення опису та арешту майна не надано документів щодо підтвердження власності на квартиру з урахуванням спільної власності подружжя, державний виконавець при опису та арешті майна керувався інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що єдиним власником зазначеної квартири являється боржник ОСОБА_1 Від Жовтневого відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, в особі заступника начальника Жовтневого ВДВС м.Харкова ГТУЮ в Харківській області ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника органу державної виконавчої служби.

В судове засідання, призначене на 5.12.2016 р. представник ВДВС не з»явився, подав клопотання про розгляд скарги за його відстності.

Представник стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_6 в ході розгляду скарги проти її доводів заперечувала, також надала письмові заперечення на скаргу, в яких зазначила, що квартира №75 за адресою: м.Харків, вул.Пермська, 6, належить скаржнику ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів стосовно часу набуття та джерела набуття даної квартири, інвестування якої було завершено в квітні 2004 році, заздалегідь до укладення шлюбу з ОСОБА_7. Крім того, стягувач ОСОБА_5 є Іпотекодержателем квартири АДРЕСА_3 за двома іпотечними договорами, в яких присутній пункт стосовно гарантування боржником ОСОБА_1 щодо відсутності прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку, крім права Іпотекодержателя на предмет іпотеки. Як вказує в своїх запереченнях стягувач, права ОСОБА_1 не можуть бути порушені діями посадової особи державної виконавчої служби, зокрема, складанням акту опису та арешту майна від 04.07.2016 року, так як заявник в даний час складає шлюбні відносини з іншою жінкою, має реєстрацію та фактично мешкає за іншою адресою, визнає себе боржником у зведеному виконавчому провадженні, що позбавляє права ОСОБА_1 на звернення до суду із даною заявою про скасування даного акту опису та арешту майна у зв'язку з порушенням свого права, внаслідок відсутності самого порушення як такого.

В судове засідання, призначене на 5.12.2016 р. від представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони стягувача.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги заявника з огляду на наступне.

Як встановлено судом, в провадженні Жовтневого відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області знаходиться зведене виконавче провадження №45307672 з примусового виконання щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь фізичних осіб, в тому числі ОСОБА_5. В ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження 04 липня 2016 року заступником начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 була описана та арештована квартира за адресою : АДРЕСА_2, що належить на праві власності боржнику за зведеним виконавчим провадженням - скаржнику ОСОБА_1

Як убачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно дана квартира належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м.Харкові ради від 06.03.2007 року № 20-33.

29 квітня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 було укладено шлюб, який був розірвано 17 березня 2016 року за рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова по справі №639/1069/16-ц (провадження 2/639/867/16).

Відповідно договору про пайову участь в будівництві жилого будинку №А-СА-64 від 23.03.2004 року ОСОБА_1 здійснив інвестування (пайову участь) у будівництві житлового будинку, що розташований по вулиці Пермській №6, у формі сплати вартості квартири №75 загальною площею 74, 62 кв.м на користь забудовника АТЗТ "Куряжський ДБК". За умовами виконання ОСОБА_1 договірних зобов'язань забудовник АТЗТ "Куряжський ДБК" зобов'язався згідно акту прийому - передачі передати у власність ОСОБА_1 трикімнатну квартиру №75 загальною площею 74, 62 кв.м у житловому будинку за адресою м.Харків, вул. Пермська №6. Згідно п.3.3. даного договору ОСОБА_1 зобов'язався не пізніше 06 квітня 2004 року перерахувати забудовнику суму у розмірі 100% від розміру пайового вкладу, а саме 115661,00грн. двома траншами, при умові, що остаточна частка суми вноситься через ХОФ АКБ "Укрсоцбанк" із обов'язковим укладенням ОСОБА_1 кредитного договору. 29.03.2004 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" було укладено договір кредиту №811/04/1-0044, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав у тимчасове користування грошові кошти в сумі 16367доларів США зі сплатою 14,5 % річних за перший рік з подальшим переглядом щорічних процентів. Відповідно п.1.2 цього договору кредит надавався Позичальнику на наступні цілі: інвестування житла за договором пайової участі в будівництві житлового будинку №А-СА-64 від 23 березня 2004 року, що був укладений між Позичальником та АТЗТ "Куряжський домобудівельний комплекс".

Як встановлено судом, у зв'язку з задоволенням 11.03.2015 року ОСОБА_5 вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" шляхом повернення кредитних коштів за борговими зобов'язаннями ОСОБА_1, ОСОБА_8 в сумі 439657,08грн., між ОСОБА_5 та ПАТ "Укрсоцбанк" було укладено Договори про відступлення права вимоги, зокрема, за Іпотечним договором № 805/13/18-5/7-925 від 14.09.2007р., посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9, зареєстрованим в реєстрі за №823, згідно умов якого передано в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" (на теперішній час ПАТ "Укрсоцбанк") нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_1; за Іпотечним договором № 811-4/27/3/7/7-019 від 02.04.2007р., посвідченим приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 зареєстрованим в реєстрі за № 1391, згідно умов якого передано в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" (на теперішній час ПАТ "Укрсоцбанк") нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що належить на праві власності ОСОБА_1 Таким чином, ПАТ "Укрсоцбанк" здійснив передачу на користь ОСОБА_5 повний обсяг майнових прав, а саме, право вимоги на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, за вищезазначеними Іпотечними договорами.

Як вбачається з п.1.6. Іпотечного Договору № 811-4/27/3/7/7-019 від 02.04.2007р. зазначено, що Іпотекодавець ОСОБА_1 гарантує, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку, крім права Іпотекодержателя за іпотечним договором №811/04/2-0047 від 29.03.2004 року посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_10 за реєстром №1046. Згідно до п.1.6. Іпотечного Договору № 805/13/18-5/7-925 від 14.09.2007р. Іпотекодавець ОСОБА_1 гарантує, що на предмет іпотеки не існує прав та вимог інших осіб, в тому числі тих, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до п.п.22-23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання.

Таким чином, квартиру №75 за адресою: м.Харків, вул.Пермська, буд.6, з урахуванням доказів стосовно часу набуття та джерела набуття даної квартири, інвестування якої було завершено в квітні 2004 році заздалегідь до укладення шлюбу з ОСОБА_7, не можливо вважати спільною сумісною власністю подружжя, з огляду на те, що дану квартиру фактично набуто скаржником до шлюбу. Будь-які інші докази, як то свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, в матеріалах справи відсутні.

Главою 4 Закону України "Про виконавче провадження" визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до ч.1.ст.52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Відповідно ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в тому числі, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

На момент проведення державним виконавцем акту опису та арешту квартири №75 за адресою: м.Харків, вул.Пермська, буд.6, жодного документу на підтвердження права власності або на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності державному виконавцю, як встановлено судом, надано не було. Доказів звернення із заявою про виключення майна з опису та арешту суду не надано. Судом встановлено, що ОСОБА_1 є боржником у зведеному виконавчому провадженні №45307672, в даний час перебуває у шлдюбі з ОСОБА_11, має реєстрацію та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_5. Жодних доказів порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів діями державного виконавця шляхом складання акту опису та арешту майна скаржником не надано.

На підставі наведеного, суд вважає, що дії посадової особи державної виконавчої служби- Слюта Т.О. щодо вчинення в межаї зведеного виконавчого провадження № 45307672 опису та накладення арешту на квартиру 75 б. 6 по вул. Пермській в м. Харкові, повністю відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження», тобто відповідно до закону, в межах наданих їй повноважень і права чи свободи заявника не було порушено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій посадової особи державної виконавчої служби та скасування акту опису та арешту майна- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали шляхом подачі апеляційної скарги.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -