У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.11.2016 Справа №607/12392/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області В.М. Братасюка, розглянувши заяву про забезпечення позову , -

в с т а н о в и в :

Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області відкрите 23.11.2016 року провадження у справі за позовом ТОВ «Спільне українсько канадське підприємство Росан» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної дорожно транспортною пригодою, а саме стягнення солідарно з відповідачів грошових коштів в сумі 150 561, 41 гривень.

Представником позивача одночасно з позовом, подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на належний відповідачу ОСОБА_1 автомобіль ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1, та грошові кошти та майно в сумі 150 561, 41 гривень, належне відповідачу ОСОБА_2

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову у даний спосіб, позивач обґрунтовує тією обставиною, що відповідачі мають можливість відчужити належне їм майно, що унеможливить виконання рішення суду з потенційного задоволення позовних вимог.

Вирішуючи заяву суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь справі може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, пересвідчитись зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, застосувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, на відміну від адміністративного судочинства, визначальний принцип цивільного судочинства полягає у змагальності сторін, тобто у покладанні обовязку доказування обставин в обґрунтування вимог/заперечень покладається на кожну із сторін процесу

Представник позивача зазначає, що відповідачі мають можливість відчужити належне їм майно, що унеможливить виконання рішення суду з потенційного задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 57 ЦПК України, пояснення сторін не є належними та допустимими доказами у справі.

Суд наголошує, що стороною позивача належними та допустимими доказами не доведено наявності наміру відповідачів будь яким чином відчужити належне їм, описане в заяві про забезпечення позову майно, з метою уникнення виконання рішення суду.

Окремо суд зазначає, що сторона позивача узагалі не довела наявності у відповідача ОСОБА_2 будь якого майна, на яке потенційно можна було б накласти арешт в порядку забезпечення позову.

Керуючись ст. 151, 152 , 209 ЦПК України ,-

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника ТОВ «Спільне українсько канадське підприємство Росан» про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на належний відповідачу ОСОБА_1 автомобіль ОСОБА_3, д.н.з. НОМЕР_1, та грошові кошти та майно в сумі 150 561, 41 гривень, належне відповідачу ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подано до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом п'яти днів .

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

СуддяОСОБА_4