АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2766/16 Головуючий 1 інст. - Скотар А.Ю.
Справа № 643/4512/15-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: право власності
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Пшенічної Л.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду м.Харкова від 09 березня 2016 року

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Харківська міська рада, про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

20 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій після уточнення просив визначити частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, у відповідності до рішення Московського районного суду м.Харкова від 18.03.1968 року.

Визначити порядок користування земельною ділянкою між всіма співвласниками за адресою: АДРЕСА_2, з врахуванням визначеної частки у праві спільної сумісної власності.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він наряду з відповідачами є співвласником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18.03.1968, ще до придбання частки житлового будинку ОСОБА_2, був визначений порядок користування домоволодінням, за яким у користування ОСОБА_4, спадкодавця ОСОБА_3, виділено приміщення 1-1, 1-2 у 9,2 кв.м., 1-3 у 12 кв.м., 1-4 у 24,4 кв.м., 1-5 у 25,4 кв.м. та 842,5 кв.м. земельної ділянки, у користування сім'ї ОСОБА_1 виділено приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 та жилі приміщення 2-5 у 8,7 кв.м., 2-6 у 0,9 кв.м., 2-7 у 11,7 кв.м., 2-8 у 33,4 кв.м., 2-9 у 15,5 кв.м., 3-1 у 11,4 кв.м. та 3-2 у 16,9 кв.м. та земельну ділянку того ж розміру.

Фактично згідно з зазначеним судовим рішенням в користування сім'ї ОСОБА_1 виділені приміщення, що складають 56/100 частин домоволодіння, ідеальна частка приміщень, належних ОСОБА_3, складає 38/100 частин домоволодіння, а ОСОБА_2 - 14/100 частин, що відображено в довідці КП «Харківське міськБТІ», проте фактично позивач користується земельною ділянкою, що надана на 37/100 частин домоволодіння.

Спір щодо користування спільною земельною ділянкою неодноразово розглядався в судах та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 01.06.2011 року вирішений шляхом визначення порядку користування земельною ділянкою за вказаною адресою, разом з тим на теперішній час демонтовано вигрібний туалет, розташований на земельній ділянці, виділеній ОСОБА_2, тоді як рішення про визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_2 приймалось з урахуванням цього туалету.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 09 березня 2016 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 10, 11 ЦПК України та вважав, що на спірне майно право спільної сумісної власності не розповсюджується з моменту ухвалення Московським районним судом м. Харкова рішення від 09 серпня 1965 року. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

Судом встановлено, що згідно з посвідченням орендового управління Харківського комунального господарства УСРР від 15.02.1927 року спірне домоволодіння по вул. Академіка Павлова (раніше вул. Конюшенна) м.Харкова внаслідок денаціоналізації було передано у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які були сестрами (том 2 а.с. 27).

Рішенням Московського районного народного суду м. Харкова від 09 серпня 1965 року визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину домоволодіння по АДРЕСА_2 ( том 1 а.с. 124).

Рішенням Московського районного народного суду м. Харкова від 18 березня 1968 року виділено в користування ОСОБА_4 приміщення 1-1, 1-2 у 9,2 кв.м., 1-3 у 12 кв.м., 1-4 у 24,4 кв.м., 1-5 у 25,4 кв.м. та 842,5 кв.м. земельної ділянки /по чорній лінії/ Акту БТІ від 20/У111-1967 р.

У користування ОСОБА_7 та ОСОБА_1 виділено приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4 та житлові приміщення 2-5 у 8,7 кв.м., 2-6 у 0,9 кв.м., 2-7 у 11,7 кв.м., 2-8 у 33,4 кв.м., 2-9 у 15,5 кв.м., 3-1 у 11,4 кв.м. та 3-2 у 16,9 кв.м. та 842,5 кв.м. земельної ділянки у відповідності до Акту БТІ від 20/У111-1967 р.( том 1 а.с. 4-5)

За договором купівлі-продажу від 11 вересня 1982 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 продали, а ОСОБА_2 придбала 13/100 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_2. В її користування перейшли кухня 3-1, площею 10,6 кв.м та жила кімната 3-2, площею 16,9 кв.м ( том 1 а.с. 6).

Рішенням Московського районного народного суду м. Харкова від 25 березня 1986 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину домоволодіння АДРЕСА_1, що складає житлову кімнату 1-4 площею 24,2 кв.м., кухню 1-2 площею 8,6 кв.м. та сіни 1 площею 4,9 кв.м. (том 2 а.с. 4-5 ).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 1998 визнано за ОСОБА_3, право власності на 50/200 частин домоволодіння по АДРЕСА_2, в порядку спадкування після смерті бабусі - ОСОБА_4, яка померла в м. Харкові 08.12.1997 року (том 2 а.с. 8).

За даними КП «Харківське БТІ» право власності на домоволодіння № АДРЕСА_2, зареєстровано наступним чином: за ОСОБА_2 - 13/100 частини, за ОСОБА_3 - 1/4 частини, за ОСОБА_4 - ? частин та за ОСОБА_1 - 37/100 його частин ( том 1 а.с. 16).

Отже, на час звернення ОСОБА_1 з позовом про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності між співвласниками на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2, частки сторін були вже визначені, а тому вказаний житловий будинок з надвірними будівлями належить сторонам не на праві спільної сумісної власності (частина 1 статті 368 ЦК України), а на праві спільної часткової власності (частина 1 статті 356 ЦК України) і змін у розмірі часток кожного не відбулося.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2011 року та рішенням Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2011 року визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2, між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_8 ( том 1 а.с. 48-51).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 червня 2014 року відхилено касаційну скаргу Харківської міської ради, рішення Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2011 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 01 червня 2011 року залишені без змін ( том 1а.с. 42,43).

Таким чином, порядок користування земельною ділянкою визначений вказаними судовими рішеннями і ті обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог щодо визначення іншого порядку користування земельною ділянкою, судова колегія вважає безпідставними.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог про визначення ідеальних часток у праві спільної сумісної власності на житловий будинок та визначення порядку користування земельною ділянкою.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Московського районного суду Харківської області від 09 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді Л.В. Пшенічна

О.М. Хорошевський