Справа № 761/6941/16-ц
Провадження №2-о/761/146/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 березня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Куделі А.П.,

за участю заявника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - ОСОБА_2, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві про встановлення факту народження, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2016 року до суду надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа -Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві про встановлення факту народження.

Під час слухання справи ОСОБА_2 була залучена як заінтересована особа.

В своїй заяві заявник просить: встановити факт народження ОСОБА_3, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 року, місце народження - м.Феодосія Автономна Республіка Крим, мати - ОСОБА_2, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, місце проживання: АДРЕСА_1, батько - ОСОБА_1, на підставі «Свідоцтва про визнання батьківства» НОМЕР_1 дата народження 14.10.1987 року, громадянин України, місце проживання: АДРЕСА_2

Сою заяву заявник обґрунтовує тим, що він є батьком новонародженої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка народилася в м.Феодосія Автономна Республіка Крим. Заявник з матір'ю дитини не перебуває в реєстрованому шлюбі, його батьківство підтверджується «Свідоцтвом про визнання батьківства».

Метою встановлення факту народження дитини є необхідність її реєстрації та отримання свідоцтва про народження українського зразка, оскільки по факту дитина народилась в м. Феодосія, що перебуває на тимчасово окупованій території.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві в судове засідання представника не направила, направила до суду клопотання про слухання справи в їх відсутність, зазначають, що не заперечують проти задоволення заяви.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу в її відсутність та задовольнити заяву.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника, врахувавши пояснення заінтересованих осіб, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з наступного.

Перевіряючи обставини по справі, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі не перебувають.

06 жовтня 2015 року в м.Феодосія народилася ОСОБА_3. У свідоцтві про народження дитини, батьками зазначені батько - ОСОБА_1, мати - ОСОБА_2.

ОСОБА_1 визнаний батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі свідоцтва про встановлення батьківства.

Як пояснив в судовому засіданні заявник, ІНФОРМАЦІЯ_6 року у ОСОБА_2 народилась друга дитина. Перша дитина - ОСОБА_5 народилась 22.01.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до ч.7 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Стаття 257-1 ЦПК України визначає, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Листом від 15.02.2016 року ВДРАЦС Шевченківського РУЮ у м.Києві повідомило, що видані на тимчасово окупованій території АР Крим документи є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року №3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма N ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 N545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о, форма якої затверджена наказом Міністерства здоров'я України від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за ТМ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебуванні дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою ,встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я (9-2013-п), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року N 9.

Надане заявником свідоцтво про народження видане органом, що підпорядкований російській окупаційній владі, на яку як на державу окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права покладено відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території, що передбачено ст.5 ч.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території У країни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Відповідно до ч.1 ст.17 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Оскільки заявник не має можливості надати для реєстрації народження дитини документи, встановленого законодавством України зразка, з метою захисту законних прав та інтересів заявника як громадянина України та народженої дитини, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт народження від матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 року дитини жіночої статі - ОСОБА_3.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 179, 208, 209, 212, 214, 215, 223, 256-259, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи - ОСОБА_2, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві про встановлення факту народження - задовольнити.

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_6 року другої дитини жіночої статті ОСОБА_3, громадянки України, місце народження: Автономна республіка Крим, м. Феодосія, від матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_1.

Батьками ОСОБА_3записати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Кемерово, Росія, громадянина України та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Феодосія, Республіки Крим, громадянку України.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Сторона, яка не була присутня при проголошенні рішення може його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Г.Притула