Справа № 2-6370/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кушнір С.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Соломянського відділу державної виконавчої служби м. Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив визнати діяльність Соломянського відділу державної виконавчої служби м. Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві по стягненню з ТОВ «А1 Секьюріті Груп» 29 134,22 грн. та 1000,00 грн. за виконавчими листами № 2-201/12 від 08.04.2013 р. та № 2-201 від 05.12.2-12 р. відповідно бездіяльністю, зобов'язати відповідача відшкодувати збитки у розмірі 30 134,22 грн., та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги, тобто ті юридично значимі факти відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, на основі яких він звертається з позовом за захистом своїх порушених прав, із зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, позивачем не викладено обставини щодо обґрунтування позовних вимог до Соломянського ВДВС м. Києва, які права ними порушено, всупереч яким нормативним актам із зазначенням доказів на підтвердження цих обставин.

В поданій позовній заяві позивачем не викладені обставини у визначення характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов, тобто, які саме права позивача порушені саме Соломянським ВДВС м. Києва, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст.16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, а право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

В змісті позовної заяви не викладені обставини, в чому саме полягає порушення прав позивача Соломянським ВДВС м. Києва як відповідачем і всупереч яким нормативним актам та з якими правовими наслідками, а також за яких обставин як правових підстав саме Соломянський ВДВС м. Києва має відповідати та у який спосіб захисту прав позивача.

Крім того, позивачем не викладені обставини та відсутні послання на докази, якими він обґрунтовує своє право вимоги до відповідача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., оскільки, зокрема відповідно до роз'яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Цих вимог позивачем також не дотримано.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Виходячи з вищенаведеного, позивачу необхідно викласти обставини в обґрунтування пред'явлених позовних вимог, зокрема, чи оскаржував дії відповідача у передбаченому ЦПК України порядку, та зазначити правові підстави позовних вимог виходячи з правовідносин, що склалися між сторонами, які права, свободи чи інтереси були порушені та ким, яким чином передбачені шляхи їх поновлення, чим визначений той засіб захисту права, який він просить застосувати, з посиланням на обставини як правові підстави, а також на докази в підтвердження обставин в обґрунтування заявлених вимог.

Слід також звернути увагу, що ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Однак зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем фактично оскаржуються дії (бездіяльність) суб'єкта владних повноважень - державного виконавця, тому, позивачем не викладені обставини в обґрунтування наявності між сторонами за даним позовом спору про право цивільне.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За таких обставин в силу ч. 1 ст. 121 ЦПК України вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Соломянського відділу державної виконавчої служби м. Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві про відшкодування шкоди залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачем ухвали, шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням вимог, викладених в ухвалі. Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.І. Кушнір