Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_4 про стягнення боргу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Тернопільської області від 22 березня 2016 року,

встановила:

У лютому 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від 15 серпня 2006 року, укладеного між ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») та ОСОБА_4, останній отримав кредит у розмірі в сумі 46 000 доларів під 12,5 % річних на термін до 31 липня 2026 року. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором іпотеки, згідно якого в іпотеку банку було передано квартиру АДРЕСА_1. 6 жовтня 2010 року ПАТ «Кредобанк» відступило право вимоги за кредитним договором

від 15 серпня 2006 року на користь ТОВ «Кредекс Фінанс». У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором та на підставі виконавчого напису від 20 вересня

2011 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маляренко С.М., було звернуто стягнення на предмет іпотеки та продано його з прилюдних торгів за 146 330,37 грн. Однак цієї суми виявилось недостатньо аби у повному обсязі задовольнити вимоги кредитора, оскільки станом на 6 вересня 2011 року його борг перед позивачем становив 344 941,46 грн. На різницю між нарахованим боргом та сумою, яка надійшла від реалізації заставного майна, позивач нарахував пеню та інфляційні втрати та три відсотки річних.

Ураховуючи наведене та уточнення до позовної заяви, позивач просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором

від 15 серпня 2006 року, яка у творилась станом на 22 грудня 2014 року у розмірі 402 519,67 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 22 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 15 серпня 2006 року, яка

утворилась станом на 22 грудня 2014 року у розмірі 402 519,67 грн, із яких: 275 383,18 грн заборгованість за кредитом; 8 261,18 грн процентна ставка за користування коштами: 55 310,52 грн пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань; 63 564,47 грн заборгованість за відсотками.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд вірно застосував положення статтей 257, 261, 526, 530, 1054 ЦК України, на підставі наданих сторонами доказів, яким дав оцінку, встановив фактичні обставини справи та вірно виходив із доведеності позивачем наявності в нього права вимоги до відповідача в рамках заявлених позовних вимог, доведеності розміру та підставності нарахування кредитної заборгованості, а також факту пред'явлення позову до спливу строку позовної давності.

Висновок апеляційного суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Тернопільської області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

Ю.Г.Іваненко