Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/8221/16-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 27 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Корольовського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2016 року накладено арешт та заборону відчуження будинку №198 та 7/8 частки будинку №196 по вул. Дніпровській в м. Павлоград Дніпропетровської, які на праві власності належать ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та повернути матеріали з розгляду заяви про забезпечення позову для розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася із позовом про стягнення із ОСОБА_2 4500000 грн. за борговою розпискою. 29.09.2016 року відкрито провадження у даній цивільній справі (а.с.10). 05.10.2016 року позивачка подала заяву про забезпечення позову, в обґрунтування якої зазначила, що відповідач, маючи значний борг, не вчиняє жодних дій щодо його повернення. Крім того, їй стало відомо, що ОСОБА_2 має намір відчужити належне йому майно, що утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення (а.с.12).

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову та зазначено, що вони мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із роз'ясненнями, наведеними у п.п.4,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Зі змісту позовної заяви та доданих матеріалів вбачається, що відповідно до боргової розписки від 12.09.2009 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 4500000 грн., які зобовязався повернути не пізніше 15 травня 2016 року. В подальшому, 10.01.2016 року ОСОБА_3 уступив право вимоги за даною борговою розпискою новому кредитору ОСОБА_1 (а.с.1-3,5,6).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна ОСОБА_2 на праві власності належить наступне майно: житловий будинок №198 по вул..Дніпровській у м.Павлоград Дніпропетровської області загальною вартістю 27403 грн.; 7/8 житлового будинку №196 по вул..Дніпровській у м.Павлоград Дніпропетровської області загальною вартістю 37532 грн.; 43/200 частки квартири АДРЕСА_1, нежиле приміщення (магазин) по вул..Київській, 174 у м.Марганець Дніпропетровської області. На останні два обєкти нерухомого майна накладені заборона та арешт (а.с.15-19).

Виходячи із наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для забезпечення позову з метою гарантування реальної можливості захистити права ОСОБА_1 у разі задоволення її позовних вимог, так як ОСОБА_2 має і інші боргові зобовязання, у звязку із чим на частину його майна вже накладено обтяження. Разом із тим, вартість майна, на яке накладено арешт судом першої інстанції, порівняно із борговим зобовязанням перед відповідачкою є незначною, а зворотнє апелянтом не доведено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Так, згідно положень ст..303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. На час вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову провадження у справі було відкрито. Подальше скасування ухвали про відкриття провадження у даній справі (а.с.73) не є підставою для автоматичного скасування оскаржуваної ухвали. В той же час, відповідач не позбавлений можливості подати до суду першої інстанції заяву про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст.154 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Корольовського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Судді