Справа № 274/5198/15-ц
Провадження № 2/0274/309/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі головуючого судді: Зайцева А.В. з участю секретаря Берестюк О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бердичеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл спільно нажитого майна,-

в с т а н о в и в :

Позивачка просить розірвати їх шлюб з відповідачем, зареєстрований 05 вересня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 512.

Також просить поділити їх спільне майно подружжя, та визнати за нею право власності на квартиру НОМЕР_1, що по АДРЕСА_1, а за відповідачем визнати право власності на автомобіль марки "Octavia A5 Ambiente" 2011 року випуску.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу дітей не мають, подружні відносини між ними припинилися з січня 2015 року, оскільки мають різні погляди на життя, а тому вважає, що їх шлюб існує формально. Підстав для примирення і збереження шлюбу немає. Вказані квартиру та автомобіль придбали в зареєстрованому шлюбі, а тому вона має право на 1/2 частину спільного майна.

В судове засідання позивачка не з"явилася, подала до суду заяву в якій просить справу слухати в її відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач будучи повідомленим про день та час розгляду справи належним чином в судове засідання не з"явився, заяви про розгляд справи в його відсутності не надав. До суду повернувся конверт з відміткою "по закінченню терміну зберігання".

Відповідно до вимог ст.74 ЦПК України сторони по справі у разі відсутності їх за місцем реєстрації вважаються такими , що повідомлені про день час і місце розгляду справи.

Згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У відповідності до ст.197 ЦПК України в зв"язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, позовні вимоги підставними з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 05 вересня 2003 року перебувають в зареєстрованному шлюбі. Дітей від шлюбу не має.

За час спільного проживання сторони придбали у власність квартиру АДРЕСА_1, власником якої на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердичівського міськнотокругу Оленюком Д.Я., зареєстрованого в реєстрі № 2611, є відповідач. Даний договір купівлі-продажу зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 29.08.2008 року.

Згідно договору купівлі продажу від 27.04.2011 р. відповідач під час шлюбу придбав автомобіль Octavia A5 Ambiente 1,6 MP/75rW 6-s 1Z32GC 2011 року випуску, кузов НОМЕР_2. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін, договір купівлі продажу автомобіля, договір купівлі-продажу квартири, витяг з державного реєстру правочинів, витяг про реєстрацію права власності, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним та підлягаючим задоволенню, оскільки сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу.

У відповідності до ст.105 ч.3 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільних речей, суд має застосовувати положення ч.4,5 ст. 71 СК України, щодо обов"язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.60, 61, 69, 70, 71, 163 СК України, ст.212-215, 224-228 ЦПК України, ст.205-210, 215-216 ЦК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розподіл спільно нажитого майна задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 05 вересня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 512 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити - ОСОБА_2.

Документом що посвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частину квартири АДРЕСА_1 вартістю 19698,00 грн. за кожним.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля Octavia A5 Ambiente 1,6 MP/75rW 6-s 1Z32GC 2011 року випуску, кузов НОМЕР_2, вартістю 240000.00 грн. за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1348,49 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 861,29 грн. (1348,49-487,20) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку впродовж 10 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 -денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії даного рішення.

Головуючий суддя: