АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/243/16-ц Головуючий суддя І інстанції Зяброва О. Г.
Провадження № 22-ц/790/3234/16 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, пов'язані із застосуванням Закону України "Про захист прав споживачів"
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Гуцал Л.В.,

при секретарі - Сотніковій А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про визнання договору недійсним, скасування даного договору, стягнення витрат, перерахунку заборгованості і тарифів та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Харківміськгаз», в якому після уточнення позовних вимог, просила визнати недійсним договір № 2 орд-140-10 від 23.11.2010 р., укладений між сторонами по справі, стягнути з відповідача на її користь виплати за даним договором у розмірі 1256,28 грн., переплату за газ у розмірі 1009 грн., витрати з установки газового лічильника у розмірі 1831,48 грн., зобов'язати відповідача перерахувати їй спожитий у 2015 році газ за тарифом 3,60 грн. та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що договір був укладений під тиском та погрозами, шляхом обману з боку працівників відповідача. Відповідач погрожував їй відключенням газу та відмовлявся опломбувати газовий лічильник. Також, на даний час такі газові лічильники встановлюються безкоштовно, отже, відповідач повинен повернути їй кошти, витрачені на придбання та установку лічильника та перерахувати заборгованість за газопостачання, оскільки вона нарахована на чотирьох осіб та за неправильним тарифом. Усі ці обставини, як пояснює позивач, завдали їй значних моральних і душевних страждань та спричинили моральну шкоду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, та ухвали нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Посилається на ті самі обставини якими обґрунтовувала заявлені вимоги.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В силу ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є споживачем послуг відповідача, використовує природний газ для приготування їжі та підігріву води за особовим рахунком 99/187/827 за адресою АДРЕСА_1, .

До обов'язків споживача комунальних послуг, які встановлено ч.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», входить, в тому числі, оплата за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

23.11.2010 року між ВАТ по газопостачанню та газифікації «Харківміськгаз» та ОСОБА_1 був укладений договір про реструктуризацію заборгованості № 2 Орд-149-10 відповідно до умов якого споживач визнає наявну заборгованість перед постачальником у сумі 984 грн. 58 коп. станом на 23.11.2010 р., а постачальник надає споживачу розстрочку сплати боргу на термін 36 місяців, яку споживач зобов'язується сплатити у повному обсязі до 01.12.2013 р.

Згідно до наданого представником відповідача статуту ПАТ «Харківміськгаз» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ по газопостачанню та газифікації «Харківміськгаз».

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У ч. 1 ст. 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 203, 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках у відповідності до ст. 215 цього Кодексу робить правочин нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність за судовим рішенням.

Між тим, у відповідності із принципом диспозитивності, визначеним ст. 11 ЦПК України, підстави та предмет позову визначає виключно позивач.

Позивач наполягає, що договір про реструктуризацію заборгованості № 2 Орд-149-10 від 23.11.2010 року був укладений під тиском та погрозами, шляхом обману з боку відповідача.

В позовній заяві позивач одночасно посилалася на ст. 229 ЦК України, яка регламентує правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки. Проте, в суді апеляційної інстанції позивач уточнила, що не помилялася щодо умов правочину, розуміла їх зміст та наслідки, між тим договір уклала під тиском відповідача, який погрожував їй тим, що не опломбує встановлений нею газовий лічильник, якщо вона не підпише договір.

За змістом ч. 1 ст. 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Дійсно, в силу ст. 230 ЦК України, правочин вчинений в результаті обману може бути визнаний недійсним, якщо обман стосуються обставин, які мають істотне значення, щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність.

При цьому, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що оспорюваний правочин був укладений позивачем під тиском та погрозами, що працівники відповідача умисно ввели в оману позивача, шляхом повідомлення відомостей, що не відповідають дійсності, або замовчували обставини, які мають істотне значення для угоди, що укладається.

Із чисельних звернень позивача з вимогою опломбувати встановлений нею лічильник не вбачається, що відповідач опломбування приладу обліку ставить в залежність від укладання договору про реструктуризацію.

В силу ст.ст. 3, 627 ЦК України, договору притаманна така риса, як свобода договору. Поряд із справедливістю, добросовісністю і розумністю вона вважається вищою цінністю права, що забезпечує природне існування фізичної особи.

Свободу договору можна охарактеризувати як нормативно закріплену можливість особи здійснювати дії, вчинки на власний розсуд, не порушуючи при цьому свободу інших суб'єктів.

Зміст свободи договору в загальному розкривається у ст.627 ЦК України, яка з посиланням на ст.6 ЦК України встановлює співвідношення актів цивільного законодавства і договору. За ними, зміст названого принципу проявляється у свободі особи вільно вступати у договірні відносини; самостійно обирати контрагента та вид договору, який регулюватиме їх взаємні відносини; самостійно визначають умови (зміст) договору, структуру і вид договірного зв'язку.

Учасники договору можуть обрати договір, що передбачений законом (так звані поіменовані договори, які прямо передбачені в ЦК України або в іншому нормативному акті), так і договір, не передбачений у законодавстві (непойменовані), проте породжує права та обов'язки його учасників.

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Такі суттєві умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона.

Істотні умови відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов'язки, які покладаються на них за договором. Якщо сторони досягли згоди за всіма істотними умовами, які визнані такими законом або необхідні для даного виду, то договір вважається укладеним і набуває обов'язкової сили для сторін.

Одночасно слід зазначити, що договір є підставою виникнення договірного зобов'язання - під яким, відповідно до ст. 509 ЦК України, слід розуміти правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підпис позивача на договорі свідчить про те, що вона ознайомилась із змістом договору, та погодилась із умовами викладеними у ньому.

Згідно п. 22 Правил надання населенню послуг з газопостачання затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 вартість лічильника газу та послуг з його встановлення оплачуються: у новозбудованому будинку - забудовником (замовником); у разі реконструкції, капітального ремонту житла - замовником; у разі встановлення лічильника газу в газифікованому будинку - споживачем.

Судова колегія вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача витрат на установку газового лічильника, оскільки такий прилад обліку був придбаний ОСОБА_1 та встановлений 06 жовтня 2010 року за власний рахунок на власний розсуд відповідно до вищевказаних Правил.

03.03.2015 р. Постановою НКРЕ № 583 були встановлені роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення (з урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, тарифів на послуги з транспортування, розподілу і постачання природного газу за регульованим тарифом), у разі використання природного газу для приготування їжі та/або підігріву води встановлено тариф у розмірі 7,188 грн. за 1 м3; для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води): у період з 01 травня по 30 вересня (включно) - 7,188 грн. за 1 м ; у період з 01 жовтня по 30 квітня (включно): за обсяг, спожитий до 200 м3 природного газу на місяць (включно), - 3,600 грн за 1 м3; за обсяг, спожитий понад 200 м3 природного газу на місяць, - 7,188 грн за 1 м3.

Позивач не заперечує, що використовує природний газ виключно для приготування їжі та підігріву води. Тому щодо неї правильно застосовано тариф 7,188 грн. за 1 м3, наявність переплати за послуги відповідача не встановлена.

Сам по собі факт скасування ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.04.2015 року судового наказу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.03.2015 року про стягнення з позивача заборгованості за послуги газопостачання - про відсутність заборгованості або наявність переплати не свідчить.

ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача їй завдано моральної шкоди.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати,

У Х ВА Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -