АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1/16 Доповідач - Кузьма Р.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті їх батька та діда відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1, із якої, на думку позивачів, їм повинно належати по 1/12 частини квартири кожному. Постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що у правовстановлюючих документах на майно не зазначено розмір частки, що належала померлому, нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже видати свідоцтво про право на спадщину та провести державну реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно.

У вересні, уточнивши позовні вимоги просять суд визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/12 частини квартири №47, що знаходиться в будинку №27 по проспекту Степана Бандери в м. Тернополі, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 07.03.2012 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким визнати, що частка ОСОБА_5, який помер 07.03.2012 року у праві спільної сумісної власності на квартиру №47, що знаходиться в будинку №27 по проспекту Степана Бандери в м. Тернополі, становила 1/3 частини квартири та виділити і визнати за позивачами частку у розмірі по 1/12 частини квартири №47, що знаходиться в будинку №27 по проспекту Степана Бандери в м. Тернополі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянти зазначають, що суд безпідставно не прийняв до уваги те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2013 року встановлено, що до спадкового майна ОСОБА_5 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, а тому при новому розгляді справи вважається, що частка вже встановлена.

У судовому засіданні апелянти підтримали апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просять її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників поцесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних мотивів.

У відповідності до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами обрано невірний спосіб захисту своїх прав, а суд не може вийти за межі позовних вимог.

З таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки він суперечить діючому законодавству, зроблений на неповно з'ясованих судом обставинах, які мають значення для справи, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справі згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.09.2013р. За № 2566/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого, 07 березня 2012 року, ОСОБА_5, на частку квартири АДРЕСА_1, у зв'язку із тим, що у правовстановлюючих документах на майно не зазначено розмір частки, що належала померлому, і нотаріус не може встановити спадкову масу, визначити конкретний розмір спадкового майна, а отже видати свідоцтво про право на спадщину та провести державну реєстрацію права власності на успадковане нерухоме майно.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності, оскільки частка спадкового майна уже визначена судом.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що 07 березня 2012 року помер ОСОБА_5 (свідоцтво про смерть серії І-ИД №139462, актовий запис №332, зроблений 07.03.2012 року відділом РАЦС Тернопільського міського управління юстиції).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на частину квартири АДРЕСА_1, яка належала померлому, а також ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, що вбачається із свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.03.1999 року міським бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виділ частки у власність та визначення права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 про виділ частки у власність визначено, що до спадкового майна ОСОБА_6 належить 1/3 частинаквартири № 47, що знаходиться в будинку №27 по проспекту Степана Бандери в м. Тернополі.

Віповідно ст.1226 ЦК Українидоспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Стаття 1266 ЦК України передбачає що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно матеріалів спадкової справи, спакоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є дружина ОСОБА_3, дочка ОСОБА_1, внука ОСОБА_9, які подали заяви про прийняття спадщини та прийняли спадщину відповідно до статті 1269 ЦК України та дочка ОСОБА_8 (ОСОБА_4), яка від своєї частки спадкового майна відмовилася в користь дружини померлого ОСОБА_3

Таким чином позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцямипо 1/12 частиніквартири № 47, що знаходиться в будинку №27 по проспекту Степана Бандери в м. Тернополі.

Також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд визначити спадкову частку померлого ОСОБА_5 у квартирі № 47, що знаходиться в будинку №27 по проспекту Степана Бандери в м. Тернополі.

Вказані вимоги апеляційної скарги до задоволення не підлягають, оскільки вказана частка уже визначена рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2013 року.

Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 при подачі позову оплачено судовий збір в розмірі 340,00 грн. (а.с. 1).

Таким чином, понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 в користь позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги підставні і знаходять своє підтвердження в матеріалах справи, і за позивачами слід визнати право на частку у спадковому майні після смерті ОСОБА_5, яка складається із 1/12 частини кожному квартири № 47, що знаходиться в будинку №27 по проспекту Степана Бандери в м. Тернополі, таналежала померлому ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 жовтня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/12 частині квартири № 47, що знаходиться в будинку №27 по проспекту Степана Бандери в м. Тернополі, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 07.03.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 340,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Кузьма Р.М.

Судді : Сташків Б.І.

ОСОБА_10