Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 03 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26 березня 2007 року між ним та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 200 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 25 березня 2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 26 березня 2007 року уклали договір іпотеки, згідно умов якого остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 177 кв. м, житловою площею 88,9 кв. м, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Грузевиця, мкр. «Дивокрай», АДРЕСА_1, яка належить їй на праві приватної власності; та земельну ділянку, площею 0,025 га, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, житловий масив «Дивокрай» на території Грузевицької сільської ради, АДРЕСА_1. Обумовлена ціна предмету іпотеки складає 250 000 доларів США. ОСОБА_5 належним чином зобов'язань за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 05 вересня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 451 299,44 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом - 139 070,25 доларів США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 171 315,38 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 140 913,81 доларів США.

Враховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 451 299,44 доларів США, що за курсом Національного банку України (далі - НБУ) складає 5 785 658,82 грн., звернути стягнення на вказані вище квартиру та земельну ділянку.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 03 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру № 5, загальною площею 177 кв. м та житловою площею 88,9 кв. м, яка знаходиться за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Грузевицька сільська рада, мікрорайон «Дивокрай», АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 01 березня 2004 року Грузевицькою сільською радою на підставі рішення від 26 лютого 2004 року, зареєстровано в Хмельницькому БТІ 01 березня 2004 року, та на земельну ділянку, площею 0,025 га, що розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, житловий масив «Дивокрай» на території Грузевицької сільської ради, АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на землю, виданого 29 грудня 2002 року Грузевицькою сільською радою на підставі рішення Грузевицької сільської ради від 20 серпня 2002 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю. Предмет іпотеки підлягає реалізації із застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», шляхом його продажу ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом із іншою особою-покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Початкова ціна предмета іпотеки для реалізації - 250 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 березня 2007 року становить 1 262 500 грн. З вартості предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» має бути сплачена заборгованість ОСОБА_6 за кредитним договором від 26 березня 2007 року у сумі 451 299,44 доларів США, що за курсом НБУ станом 31 серпня 2015 року становить 9 558 522,13 грн. та складається з наступного: 139 070,25 доларів США - заборгованість за кредитом, що еквівалентно 2 945 507,89 грн.; 171 315,38 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, що еквівалентно 3 628 459,74 грн.; 140 913,81 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що еквівалентно 2 984 554,49 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення в частині відмови у виселенні та направити в цій частині справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 26 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 200 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 березня 2012 року.

У забезпечення виконання умов зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором, ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_4 26 березня 2007 року уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 177 кв. м, житловою площею 88,9 кв. м, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, с. Грузевиця, мкр. «Дивокрай», АДРЕСА_1, та належить їй на праві приватної власності; та земельну ділянку, площею 0,025 га, яка розташована за адресою: Хмельницька обл., Хмельницький район, житловий масив «Дивокрай» на території Грузевицької сільської ради, АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцю на праві вланості.

ОСОБА_5 належним чином зобов'язань за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 05 вересня 2014 року, утворилась заборгованість у розмірі 451 299,44 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 139 070,25 доларів США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 171 315,38 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 140 913,81 доларів США.

Судами встановлено, що передана в іпотеку квартира належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 01 березня 2004 року Грузевицькою сільською радою та зареєстрованого в Хмельницькому БТІ 01 березня 2004 року.

Передана в іпотеку земельна ділянка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на землю, виданого 29 грудня 2002 року Грузевицькою сільською радою на підставі рішення Грузевицької сільської ради від 20 серпня 2002 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю.

Таким чином, в іпотеку було передано квартиру, яка була одержана ОСОБА_4 у власність 01 березня 2004 року, а не за рахунок кредитних коштів, оскільки договір іпотеки був укладений у березні 2007 року.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 132 2 ЖК УРСР.

Аналогійний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-875цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Судами встановлено, що позивачем не запропонований варіант жилого приміщення, в яке можна було виселити ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині виселення ОСОБА_4 з переданої в іпотеку квартири, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що предмет іпотеки придбаний відповідачкою не за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою, і вона не може бути виселена без надання іншого постійного жилого приміщення, яке запропоновано не було.

Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова