Справа № 346/5081/16-ц
Провадження № 2/346/1822/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі

Головуючого судді Димашка В.П.

За участі секретаря Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Дебеславської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди -

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулись до суду з позовом, який уточнили та в якому просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Залуччя, вул. Л. Українки, 41 Коломийського району Івано-Франківської області, за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності за кожним на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що вони є співвласниками нерухомого майна - будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою с. Залуччя, вул. Л.Українки, 41 Коломийського району.

Дане нерухоме майно знаходиться в господарстві, яке до 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи - колгоспний двір. Позивачі, як члени колишнього колгоспного двору набули право спільної часткової власності на вказане нерухоме майно, однак в них відсутній правовстановлюючий документ, яким підтверджується належність на праві власності кожному з них частки в даному майні.

Оскільки колгоспні двори ліквідовано, а голова колишнього колгоспного двору ОСОБА_6 помер, тому на даний час отримати вказаний правовстановлюючий документ в позасудовому порядку неможливо.

Їхні позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Господарство, яке знаходиться за адресою с. Залуччя, вул. Л.Українки, 41 Коломийського району до 01.07.1990 року відносилося до суспільної групи - колгоспний двір.

З введенням в дію з 01.07.1990 року Закону СРСР « Про власність, а з 15.04.1991 року Закону України „ Про власність колгоспні двори ліквідовано і при вирішенні даної справи спору слід керуватися п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995р. Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Власність колгоспного двору регулювалася - ст.ст. 120 - 126 ЦК УРСР ( редакції 1963 року) і згідно ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР ( редакції від 18.07.1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Той факт, що станом на 01.07.1990 року вищевказане господарство відносилося до суспільної групи - колгоспний двір і його членами були: голова двору ОСОБА_6 і вони - позивачі, стверджується довідкою виконавчого комітету Дебеславської сільської ради за № 578 від 02.08.2016 року.

Станом на 01.07.1990 року у вищевказаному господарстві знаходилося нерухоме майно - житловий будинок, 1928 року будівництва і господарські будівлі та споруди, 1989 року будівництва. Вказане стверджується технічним паспортом на садибний ( житловий будинок) та довідкою виконавчого комітету Дебеславської сільської ради за № 634 від 06.09.2016 року.

Таким чином, після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_6 і вони - позивачі стали співвласниками в рівних частках (по 1/6 частині) майна колишнього колгоспного двору - житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою с. Залуччя, вул. Л. Українки, 41 Коломийського р-ну.

Відповідно до ч. 4 ст. З ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права на нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової державної реєстрації таких прав.

Як зазначено у п.3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.0.05.2013року при вирішення спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Так, спірний житловий будинок, 1928 року будівництва, а господарські будівлі та споруди - 1989 року будівництва, що стверджується технічним паспортом на садибний (житловий будинок) та довідкою виконавчого комітету Дебеславської сільської ради за № 634 від 06.09.2016 року. На момент закінчення будівництва спірного будинку не була передбачена ні державна реєстрація будівель та споруд, ні державна реєстрація права власності на них.

Довідки виконавчих комітетів місцевих органів визнавалися в якості актів органів влади ( публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Спірне нерухоме майно обліковується в погосподарських книгах с. Дебеславці, на нього видані вищевказані довідки виконавчого комітету Дебеславської сільської ради, якими і підтверджується право приватної власності на дане майно.

На дане нерухоме майно виготовлений технічний паспорт на садибний житловий будинок. Вони - позивачі, є зареєстрованими в даному будинку і проживають в ньому.

14 червня 1994 року помер ОСОБА_6, про що виконавчим комітетом Дебеславцівської сільської ради 14.06.1994 року складений відповідний актовий запис за № 13.

Після смерті ОСОБА_6 згідно вимог ст. 529 ЦК УРСР ( редакції 18.07.1963 року, яка діяла на час смерті спадкодавця) відкрилася спадщина за законом, оскільки заповітів він не складав, про що зазначено в довідці виконкому Дебеславської сільської ради за № 578 від 02.08.2014 року.

До спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_6 відносилися - ОСОБА_1, його дружина, і ОСОБА_2, син спадкодавця.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), оскільки на день смерті спадкодавця і після його смерті проживали в спадковому майні.

Оскільки згідно вимог ст. 548 ЦК УРСР ( редакції 18.07.1963 року) прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття (дня смерті спадкодавця), тому після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_1, ОСОБА_2 успадкував кожен по 1/12 частині вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд (1/6:2 = 1/12).

Таким чином на даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві власності кожному по 3/12 частини вказаного нерухомого майна ( 1/6 + 1/12 = 3/12), а ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 кожній належить на праві власності по 1/6 частині даного нерухомого майна.

В заяві про уточнення позовних вимог представник позивачів вказала, що ОСОБА_2 хоча і є біологічним сином спадкодавця, однак відсутній запис про його батьківствов актовому записі про народження ОСОБА_2. Оскільки по вказаній причині ОСОБА_2 не відноситься до спадкоємців першої черги, тому після смерті ОСОБА_6 його частку спірному майні успадкувала його дружина ОСОБА_1.

Таким чином на даний час ОСОБА_1 належить 1/3, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 кожному належить на праві власності по 1/6 частині даного нерухомого майна.

Представник позивачів та позивачі в судове засідання не зявилися, однак подали заяву в якій позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, справу розглядати без їх участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву в якій вказав, що із заявою про уточнення позовних вимог ознайомлені та згідні повністю, просив розглядати справу у його відсутності.

Взявши до уваги заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1269, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Встановлено, що ОСОБА_6 помер 14.06.1994 року, про що в книзі реєстрації смертей зроблено запис №13, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-НМ №264904.

Згідно довідки Дебеславцівської сільської ради №578 від 02.08.2016 р. померлому ОСОБА_6, який помер 14.06.1994 року належала частина житлового будинку та господарських будівель та споруд, які розміщені в с. Залуччя, вул. Л. Українки, 41 на земельній ділянці площею 0,2500 га, яка приватизована та земельні ділянка, площею 0,5241 га для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІФ -07-12-2/000090. Тип двору колгоспний. Станом на 01.07.1990 року та на день смерті ОСОБА_6 у спадковому будинку проживали: ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, невістка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, онука ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5. Заповіт від імені померлого ОСОБА_6 виконавчим комітетом Дебеславцівської сільської ради не посвідчувався.

Згідно довідки Дебеславцівської сільської ради №634 від 06.09.2016 р. житловий будинок та господарські будівлі і споруди, які знаходяться за адресою с. Залуччя, вул. Л.Українки, 41 побудовані до 1990 року.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина за законом, яка складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться по вул. Л. Українки, 41 в с. Залуччя Коломийського району Івано-Франківської області.

До спадкоємців І черги після смерті ОСОБА_6 відносились: ОСОБА_1 - дружина померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-НМ №496722.

Згідно свідоцтва про народження серії VI-УP №683598 ОСОБА_2 народився 09.09.1963 року, його матірю записана ОСОБА_1, запис про батька - відсутній.

На даний час ОСОБА_1 належить на праві власності 1/3 частини вказаного нерухомого майна, а ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 кожній належить на праві власності по 1/6 частині даного нерухомого майна.

Згідно даних технічного паспорту вище вказане будинковолодіння складається з: житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б. стодоли літ. В, стайні літ. Г, гаражу літ. Д, погребу літ.Ж, убиральні літ.Е, криниці - №1, воріт, огорожі - №2,3, замощення І.

Згідно висновку про оцінку майна від 16.08.2016 р. оціночна вартість без ПДВ житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою вул. Л.Українки, 41, в с. Залуччя Коломийського району Івано-Франківської області становить 38967 грн.

Як вбачається з розяснення приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу №259/02-17 від 16.09.2016 року у звязку з відсутністю реєстрації права власності на майно спадкодавця та відсутністю правовстановлюючих документів, згідно п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус розяснює спадкоємцю процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, тому просить звернутись до суду про визнання права власності на спадкове майно частину житлового будинку, що розташований за адресою Івано-Франківська область Коломийський район с. Залуччя, вул. Л. Українки,41.

На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Залуччя, вул. Л.Українки, 41 Коломийського р-ну Івано-Франківської області, за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 права власності за кожною на 1/6 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Залуччя, вул. Л.Українки, 41 Коломийського р-ну Івано-Франківської області.

Керуючись ст. ст. 174, 197, 213 - 215, 223, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Залуччя, вул. Л.Українки, 41 Коломийського р-ну Івано-Франківської області, за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності за кожною на 1/6 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою с. Залуччя, вул. Л.Українки, 41 Коломийського р-ну Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Димашок В. П.