Справа № 307/2541/16-ц
Провадження № 2/307/1418/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Тиводар В.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія "Форміка» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся у суд з вищевказаним позовом.

Посилається на те, що 09.01.2015 р. між страховиком ПАТ «Страхова компанія "Форміка» та страхувальником ТОВ «Світ Будівельної Техніки» був укладений договір про страхування майна молотка відбійного GSH 27 VC (заводський номер 310000157) та віброплити MV80HGX (заводський номер 28213919).

Орендодавцями за вказаним договором є страхувальник та ФОП ОСОБА_4

В подальшому, 30.09.2015 р., ФОП ОСОБА_4 (орендодавець) та ОСОБА_3 (орендар) уклали договір оренди обладнання за № СП000647.

Відповідно до актів № 00002116 від 30.09.2015 р. та № 00002149 від 03.10.2015 р. орендодавець передав орендарю у тимчасове користування молоток відбійний GSH 27 VC, з терміном оренди протягом доби (з 30.09. про 01.10.2015 р.), і віброплиту MV80HGX, з терміном оренди протягом двох діб (з 03.10. по 05.10.2015 р.).

Однак, ОСОБА_3 порушив п. 5.2.10 договору оренди та не повернув вказане майно.

12.10.2015 р. орендодавець направив відповідачу претензію про порушення умов договору і повернення майна, звернувся до страховика із повідомленням про виникнення збитку та направив до правоохоронних органів заяву про заволодіння орендарем чужим майном.

Відповідно до п. 2.2. договору страхування страховим випадком є втрата майна оренди внаслідок протиправних дій третіх осіб (осіб, що орендують майно страхувальника), а саме неповернення майна страхувальника, орендованого на підставі укладеного договору оренди.

У звязку з цим, 01.12.2015 р., ФОП ОСОБА_4, звернувся до страховика із заявами про повернення страхових виплат та отримав страхове відшкодування у сумі 57470 грв., з яких 35630 грв. страхове відшкодування за молоток відбійний GSH 27 VC та 21840 грв. страхове відшкодування за віброплиту MV80HGX.

Просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування та судові витрати.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що 30.09.2015 р. між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди відбійного молотка та віброплити.

Відповідач не зміг вчасно повернути орендодавцю інструменти, тому повідомив його про це у телефонному режимі.

В кінці жовтня 2015 року, він приїхав у м. Київ, щоб повернути інструменти ОСОБА_4, але останній відмовився їх прийняти та сказав, що взамін за них отримає від страхової компанії страхове відшкодування.

Повідомлення про повернення відбійного молотка та віброплити, які йому нібито направлялися ОСОБА_3 не отримував.

Просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 09.01.2015 р. між страховиком, ПАТ СК "Форміка» та страхувальником, ТОВ «Світ Будівельної Техніки», було укладено договір страхування майна № 10/2-501, за яким орендодавцем виступає страхувальник та СПД ОСОБА_4 Предметом договору є майнові інтереси страхувальника що не суперечать законодавству України, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням майном. Страхувальник зобовязується сплатити страховий платіж, а страховик зобовязується відшкодувати страхувальнику збитки, які будуть завдані внаслідок втрати майна, що належить страхувальнику на законних підставах.

30.09.2015 р. між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди обладнання. Актами № 00002116 від 30.09.2015 р. та № 00002149 від 03.10.2015 р. стверджується, що відповідачу було передано відбійний молоток та віброплиту. Не дивлячись на те, що договір оренди укладено до 31.12.2015 р., у актах передачі обладнання зазначено строк повернення майна 01.10. та 05.10.2015 р.

У вказані в актах строки ОСОБА_3 не повернув ОСОБА_4 обладнання, у звязку з чим, страхова компанія, на підставі договору страхування майна № 10/2-501 від 09.01.2015 р., відшкодувала йому 57470 грв. за настання страхового випадку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Статтями 979, 980, 984 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Зокрема, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). Страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом. Страхувальником може бути фізична або юридична особа.

З приписів статті 3 Закону України «Про страхування» вбачається, що страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України. Страхувальники можуть укладати із страховиками договори про страхування третіх осіб (застрахованих осіб) лише за їх згодою, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Застраховані особи можуть набувати прав і обов'язків страхувальника згідно з договором страхування. Страхувальники мають право при укладанні договорів особистого страхування призначати за згодою застрахованої особи фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів) для отримання страхових виплат, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування. Страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Згідно статей 16 та 25 цього ж закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування. Договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім'я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім'я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя;перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф (страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не встановлюється страхова сума); строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов'язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

З договору страхування майна № 10/2-501 від 09.01.2015 р., на підставі якого позивач виплатив ОСОБА_4 страхове відшкодування убачається, що сторонами договору виступають ПАТ СК «Форміка» - страховик та ТОВ «Світ Будівельної Техніки» - страхувальник. Разом з тим, у пункті договору «Терміни договору» вказано, що орендодавцем є страхувальник та СПД ОСОБА_4 Більше про цю особу у договорі не згадується, його повні дані та адреса, всупереч статті 16 Закону «Про страхування» відсутні.

Однак не дивлячись на це, 08.12. та 17.12.2015 р., на підставі страхових повідомлень «страхувальника ФОП ОСОБА_4П.» (а.с. 15, 16), від 12.10.2015 р., працівниками позивача було складено страхові акти № 10/2-501-27 від 08.12.2015 р., та № 10/2-501-28 від 17.12.2015 р. (а.с. 23, 24), про виплату страхового відшкодування відповідно до заяви «страхувальника» на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_4 Заяви про проведення страхових виплат на адресу страхової компанії також подав ОСОБА_4 (а.с. 19, 20).

Платіжними дорученнями № 179 від 08.12.2015 р. та № 182 від 18.12.2015 р. стверджено, що ОСОБА_4 було виплачено 35630 та 21840 гривень відповідно, як страхове відшкодування згідно актів № 10/2-501-27 від 08.12.2015 р., та № 10/2-501-28 від 17.12.2015 р. (а.с. 25, 26).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 цього ж кодексу передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст. 57-59 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У статті 64 ЦПК вказано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених норм чинного законодавства суд приходить до висновку, що у позивача були відсутні підстави для виплати ФОП ОСОБА_4 страхової винагороди у звязку з викраденням ОСОБА_3 орендної техніки, - відбійного молотка та віброплити -, тому що для ОСОБА_4 страховий випадок не настав у звязку з відсутністю у нього страхового договору з позивачем, та у звязку з відсутністю у договорі страхування укладеному між ПАТ «Страхова компанія "Форміка» та ТОВ «Світ Будівельної Техніки» № 10/2-501 від 09.01.2015 р., інформації про страхування його майнових інтересів, так як відповідно до ст. 8 Законну України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Судові витрати слід покласти на позивача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 202, 626, 979, 980, 984 ЦК України, ст.ст. 3, 8, 16, 25 Закону України «Про страхування» суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Форміка» відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Гримут В.І.