Провадження № 2-2040/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Кучерині Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіслав Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В :

03.08.2015 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 25.05.2015, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О., зареєстрований в реєстрі за номером 1374, про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 30.07.2013, а саме: суми позики у розмірі 534600,00 грн., індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 323329,92 грн., трьох процентів річних у розмірі 21837,87 грн., пені у розмірі 223847,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.07.2013 між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено безпроцентний договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О., зареєстрованим в реєстрі за номером 986. За умовами вказаного договору, відповідач ОСОБА_2 передав у його власність грошові кошти у сумі 534600,00 грн., а він зобов'язався повернути позику у строк до 31.08.2014, рівними частинами кожного місяця, а саме у розмірі 44500,00 грн. На виконання умов вказаного договору він повернув відповідачу незначну частину коштів у розмірі 33607,00 грн., про що відповідач склав відповідну розписку від 10.10.2013. На початку 2015 року відповідач звернувся до нього з вимогою про повернення усієї суми позики за договором. 25.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Вважає даний виконавчий напис таким, що порушує його матеріальні та процесуальні права. Зокрема, вказує на те, що стягнутий по виконавчому напису розмір заборгованості є необґрунтованим, оскільки при його визначенні не було враховано суму грошових коштів, які він повернув відповідачу в рахунок погашення боргу.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечував, просить відмовити в його задоволенні. В своїх запереченнях вказував на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. з дотриманням усіх норм чинного законодавства. Звертав увагу на те, що можливість звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса передбачена умовами укладеного між сторонами договору. При цьому у п. 8 договору позики зазначено, що позичальник заявляє, що не матиме заперечень проти вчинення виконавчого напису про безспірне стягнення заборгованості у разі невиконання ним свого обов'язку. У п. 9 договору позики передбачено, що документом, який підтверджуватиме безспірність заборгованості та встановлює прострочення виконання зобов'язання, разом з договором позики, за домовленістю сторін буде вважатися заява позикодавця, передана зі зворотним повідомленням позичальникові у порядку, передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат». Відповідачем у відповідності до зазначених умов договору та у зв'язку з невиконанням позивачем зобов'язання, було передано позивачу заяву зі зворотним повідомленням, в порядку передбаченому ст. 84 Закону України «Про нотаріат». Таким чином, представник відповідача вважає, що безспірність заборгованості, стягнутої з позивача на підставі оспорюваного виконавчого напису, була підтверджена належним чином та у порядку встановленому чинним законодавством і умовами договору.

Третя особа приватний нотаріус Легкобит С.О. в судове засідання не з'явився, про час та розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви просить розглядати справу у його відсутності. При таких даних суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності третьої особи.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.07.2013 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено безпроцентний договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О., зареєстрованим в реєстрі за номером 986.

За умовами вказаного договору відповідач передав у власність позивача грошові кошти у сумі 534600,00 грн., а позивач зобов'язався повернути позику у строк до 31.08.2014, рівними частинами кожного місяця, а саме у розмірі 44500,00 грн.

На виконання умов договору позики позивач повернув відповідачу грошові кошти у розмірі 33607,00 грн., про що відповідач склав відповідну розписку від 10.10.2013.

В решті позики виконання за договором позивачем прострочено.

У зв'язку з порушенням позивачем зобов'язання, відповідач звернувся до приватного нотаріуса для стягнення належних йому сум за договором позики.

25.02.2015 приватним нотаріусом Легкобит С.О. на адресу позивача направлено заяву відповідача, якою пред'явлено вимогу про повернення позики у розмірі 534600,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, встановлено термін виконання 10 днів з дня отримання листа, а також повідомлено про необхідність пред'явлення нотаріусу копії ухвали суду про відкриття провадження у справі у разі наявності відповідного спору.

Дана заява отримана позивачем 05.03.2015.

25.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 1374, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 30.07.2013, а саме: суми позики у розмірі 534600,00 грн., індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 323329,92 грн., трьох процентів річних у розмірі 21837,87 грн., пені у розмірі 223847,57 грн.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно пунктом 1 даного Переліку /в редакції чинній на час вчинення виконавчого напису/, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Як вбачається з матеріалів справи, для підтвердження розміру заборгованості відповідачем подано нотаріусу розрахунок, складений відповідачем.

Відповідно вказаного розрахунку заборгованості слідує, що при його виконанні відповідач виходив з того, що сума позики, яка підлягає поверненню складає 534600,00 грн. Зазначені вихідні дані були використані відповідачем і під час розрахунку індексу інфляції, трьох відсотків річних та пені. Грошові кошти у розмірі 33607,00 грн., які були повернуті позивачем відповідачу на виконання умов договору позики до розрахунку не включені.

При цьому факт повернення грошових коштів у розмірі 33607,00 грн. з боку представника відповідача не оспорювався.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача про необґрунтованість стягнення з нього на підставі оспорюваного виконавчого напису заборгованості у загальному розмірі 1 103 615,36 грн. є обґрунтованими та об'єктивно підтверджуються дослідженими судом доказами.

У зв'язку з цим посилання представника відповідача на підтвердження належним чином та у порядку встановленому чинним законодавством і умовами договору безспірності заборгованості, стягнутої з позивача на підставі оспорюваного виконавчого напису, видаються такими, що не можуть бути прийняті до уваги.

З цього приводу, варто зазначити, що порядок вчинення виконавчих написів нотаріусами України регулюється, зокрема, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. При цьому хоча положення договору і є обов'язковими для сторін, останніми не може бути змінено чи встановлено нові правила якими визначається порядок вчинення нотаріальних дій та правила нотаріального діловодства. Саме тому, домовленість сторін про те, що документом, який підтверджує безспірність заборгованості буде вважатися заява позикодавця вручена позичальнику у відповідному порядку, при вчиненні виконавчого напису не є обов'язковою для нотаріуса. Вирішальним у даному випадку є факт підтвердження безспірності заборгованості. Окрім того, як вбачається із заяви направленої приватним нотаріусом Легкобит С.О. на адресу позивача, остання не містить складових заборгованості, які зазначені у виконавчому написі, а тому тільки з цих підстав не може бути документом, який підтверджує її безспірність.

Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, виходячи з встановлених в ході судового розгляду обставин ґрунтуючись на вищезазначених нормах права, суд приходить до висновку, що виконавчий напис від 25.05.2015, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О., зареєстрований в реєстрі за номером 1374, належить визнати таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на оплату судового збору в сумі 243, 60 грн.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 3, 10,11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 25 травня 2015 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит Станіславом Олександровичем та зареєстрований в реєстрі за № 1374, на договорі позики від 30 липня 3013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: