Єдиний унікальний номер 235/8926/15-ц Номер провадження 22-ц/775/555/2016
Єдиний унікальний номер 235/8926/15-ц Головуючий у 1 інстанції Філь О.Є.
Номер провадження 22-ц/775/555/2016 Доповідач Дундар І.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Корчистої О.І., Осипчук О.В.

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» про поділ спільного сумісного майна подружжя

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2016 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2016 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено частково: визнано спільною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 наступне майно: холодильник Hotpoint Ariston 2200 LH вартістю 5052,10 грн.; диван «Фрегат» вартістю 4715,10 грн.; всього на загальну суму 9767,20 грн.; визнано за ОСОБА_1 право власності та виділено їй в натурі наступне майно: холодильник Hotpoint Ariston 2200 LH вартістю 5052,10 грн.; визнано за ОСОБА_2 право власності та виділено йому в натурі наступне майно: диван «Фрегат» вартістю 4715,10 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю у вартості 168,50 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення ? частини сплаченої заборгованості по кредитній карті «Універсальна» картковий рахунок № 162651 суму в розмірі 3610,54 грн.; в задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати; в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, просив скасувати рішення та ухвалите нове, яким задовольнити зустрічні позовні вимоги, оскільки рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та необєктивним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права: суд першої інстанції ухвалив рішення без отримання доводів третьої сторони по цій справі ПАТ «УкрСиббанк», помилково зазначив, що ОСОБА_1 набула солідарного обовязку відповідати за невиконання умов кредитного договору на підставі договору поруки, в той час як це не має відношення до розподілу боргових зобовязань, суд не врахував положення ст..65 СК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року в частині того, що внаслідок взяття в кредит грошових коштів для використання на споживчі потреби, боргові зобовязання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір.

В судове засідання сторони не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином телефонограмами, які передані 25 лютого 2016 року та зареєстровані в Журналі телефонограм за №931, 932.

Позивач ОСОБА_1 надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі.

На підставі ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що справу належить розглядати у відсутність сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги позивачем рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Апеляційний суд вважає що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог, відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 травня 2006 року по 16 грудня 2014 року, 11 червня 2008 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_2 придбано квартиру №12 за адресою м.Харків вул..Кибальчича, №45 за кошти, отримані від споживчого кредиту на підставі договору від 11 червня 2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» в розмірі 30000 дол. США, 30 липня 2013 року квартира продана; за довідкою від 16 жовтня 2015 року залишок основної кредитної заборгованості склав 5692,59 дол. США.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що борги не можуть вважатися спільним майном подружжя, , встановлення за сторонами в рівних частках виконання обовязку за кредитним договором є втручанням в господарську діяльність банку та зміною умов договору, ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором не виконав, тому в нього не виникло право на предявлення вимог до ОСОБА_1.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою, ч.2 - при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язок для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використовується в інтересах сім'ї.

Як роз'яснено у пп. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Отже, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї.

З матеріалів справи виходить, що договір про надання споживчого кредиту №0 від 11 червня 2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 створив обовязки для обох подружжя, оскільки одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. Строк повернення кредитних коштів 11 червня 2038 року.

Але шлюб між сторонами розірвано 16 грудня 2014 року (арк..спр.6).

Стосовно розміру кредитної заборгованості в матеріалах справи міститься лише довідка від 16 жовтня 2015 року (арк..спр.72), за якою простроченої заборгованості за кредитним договором по основному боргу та процентам немає; сума 5692,59 дол. США, на яку посилається ОСОБА_2 в обґрунтування зустрічних позовних вимог це залишок основної кредитної заборгованості, за якою навіть не настав строк сплати.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про не з`ясування позиції третьої особи АКІБ «УкрСиббанк» щодо предмету спору не відповідають обставинам справи.

Як виходить з матеріалів справи розгляд справи відбувався протягом двох судових засідань 12 та 25 січня 2016 року. На вказані дати третя особа була повідомлена належним чином, про що свідчать підписи про отримання судової повістки на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (арк..спр.102, 134 «а»).

Отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави, передбачені ст..169 ЦПК України для відкладення розгляду справи.

Суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи і дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення. Нові докази не досліджувались апеляційним судом.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційний суд на підставі ст.308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.О.Дундар

Судді: О.І.Корчиста

ОСОБА_3