АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2795/16 Головуючий 1 інст. - Горчакова О.І.
Категорія: житлові Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Гуцал Л.В., Кірсанової Л.І.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, за участю третіх осіб - Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області, Орджонікідзевського районного відділу у м. Харкові Головного управління у Харківській області Державної міграційної служби України, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

у с т а н о в и л а:

В грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, за участю третіх осіб - Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Служби у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області, Орджонікідзевського районного відділу у м. Харкові Головного управління у Харківській області Державної міграційної служби України, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

На обґрунтування позивач вказав, що є власником однокімнатної житловою площею 18,4 кв. м., загальною площею 31,2 кв. м. квартири АДРЕСА_1 (Фрунзе) в м. Харкові.

На даній житловій прощі прописані, окрім нього, його колишня дружина - ОСОБА_2 та її неповнолітній син від іншого шлюбу - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Посилаючись на те, що з 31 грудня 2012 року ОСОБА_2 та її дитина фактично не проживають в указаній квартирі, що порушує його права як власника, просив визнати їх такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Зокрема зазначає, що до правовідносин неправильно застосовані норми статей 71, 72 ЖК України; судом неправильно визначено статус дитини як малолітньої; крім того, обставини щодо непроживання колишньої дружини разом з її дитиною від іншого шлюбу належним чином не з'ясовані.

Відповідачі рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Служба у справах дітей Куп'янської міської ради Харківської області просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з урахуванням інтересів дитини.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав позов недоведеним. При цьому до спірних правовідносин застосовані норми статей 71, 72 ЖК України. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте вказані вимоги закону залишилися поза увагою суду.

За частиною 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У пункті 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є власником однокімнатної житловою площею 18,4 кв. м., загальною площею 31,2 кв. м. квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 09 січня 2007 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Леготіною Л.В. за реєстровим № 1-49.

На даний час, окрім позивача, на спірній житловій площі зареєстровані його колишня дружина - ОСОБА_2 та її неповнолітній син від іншого шлюбу - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2013 року.

Із копії Свідоцтва про народження вбачається, що батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Згідно рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 16 квітня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 позбавлені батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішеннями Виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області від 19 травня 2015 року № 202 та від 16 червня 2015 року № 245 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування зі збереженням за ним до досягнення повноліття права користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_3; встановлено піклування ОСОБА_3 над неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з зобов'язанням її забезпечити до досягнення повноліття право ОСОБА_4 на користування цим будинком (а. с. 5-6, 11, 13-16).

В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що фактично він з колишньою дружиною та її дитиною від іншого шлюбу проживали без реєстрації в квартирі АДРЕСА_2; ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями та з 31 грудня 2012 року не проживає в спірному житлі; її син ОСОБА_4 з 26 листопада 2013 року проживає з бабусею в будинку АДРЕСА_3 що підтверджується відповідним актом, складеним Виконавчим комітетом Куп'янськ-Вузлової селищної ради Харківської області на а. с. 17.

З огляду на це, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову та визнання ОСОБА_2 і неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2 та неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Л.В.Гуцал

Л.І.Кірсанова