Справа № 132/1824/15-ц Провадження № 22-ц/772/2352/2016Головуючий в суді першої інстанції Каращук О. Г.
Категорія 30Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Денишенко Т.О., Матківської М.В.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.07.2012 року ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Ваз 2109» д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись автодорогою по вул. Леніна в с. Павлівка, Калинівського району, Вінницької області керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, відволікся від керування транспортним засобом та виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Ваз 21063» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 в результаті чого пасажир ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового косового перелому правої плечової кістки. Вироком суду відповідача ОСОБА_3 було визнано винним по ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі. 16.07.2012 року позивачці було проведено операцію внаслідок чого ОСОБА_2 понесла матеріальні збитки пов'язані з оплатою лікування, крім того їй було завдано моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Враховуючи наведене ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 3389,46 гривень матеріального збитку, а також 50000 гривень, у якості компенсації моральної шкоди.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму матеріального збитку в розмірі 357,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 35 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати за надання юридичних послуг в сумі 500 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 оскаржує його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення в частині визначення розміру компенсації моральної шкоди не відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, а тому просив його змінити, змінивши розмір відшкодування моральної шкоди до 2000 гривень.

Заслухавши доповідача, пояснення та заперечення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 05.07.2012 року ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Ваз 2109» д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись автодорогою по вул. Леніна в с. Павлівка, Калинівського району, Вінницької області керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, відволікся від керування транспортним засобом та виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «Ваз 21063» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 в результаті чого пасажир ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового косового перелому правої плечової кістки, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №126 від 16.07.2012 року належить до ушкоджень середньої тяжкості.

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 20 серпня 2012 року ОСОБА_3 визнано винним по ст.286 ч.1 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, 3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 35000 гривень моральної шкоди суд виходив з того, що позивачка пережила і переживає моральні страждання в зв'язку з каліцтвом, перенесеним хірургічним втручанням, тривалий час ОСОБА_2 знаходячись на лікуванні, відчувала фізичні страждання, а її життєвий ритм та спосіб життя було порушено.

Окрім того, в позивачки ОСОБА_2 ускладнилась хвороба на цукровий діабет, внаслідок чого остання потребує більше коштів на лікування.

Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що цукровий діабет є хронічним захворюванням, а причинний зв'язок між травмою позивачки та погіршенням стану її здоров'я є недоведений.

Судова колегія з такими доводами ОСОБА_3 повністю погодитись не може, оскільки психологічний стан та можливі стреси безперечно пов'язані з ускладненнями під час захворюванням на цукровий діабет, а тому безперечно позначились на здоров'ї позивачки ОСОБА_2

Одночасно з цим, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі погоджується з причиненою позивачці моральною шкодою внаслідок ДТП, яка сталося з його вини але оцінює її в 2000 гривень, при цьому не вказуючи чим саме визначений такий розмір шкоди.

Визначаючи розмір завданої ОСОБА_2 моральної шкоди судом першої інстанції врахував характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань останньої, а тому підстави для зміни зазначеної суми відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Рішенням, в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальних збитків в розмірі 357,17 гривень, сторонами у справі не оспорювалось.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та вимогам процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для його зміни відсутні.

Керуючись ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набуває законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів.

Суддя-доповідач: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Денишенко Т.О.

_______ Матківська М.В.