Справа № 209/2757/16-ц
Провадження № 2/209/1357/16
"14" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря - Золотих Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Дніпровського району, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про позбавлення батьківських прав щодо малолітніх дітей та стягнення аліментів, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, батьківських прав щодо малолітніх дітей: дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; залишити малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утриманні та вихованні позивача; стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, на користь позивача аліменти на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною віку повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в межах місячного платежу, згідно зі ст. 367 ЦПК України; стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду.
В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 зазначив, що з 12 березня 2005 року до 05 березня 2008 року, і з 14 листопада 2008 року до 24 жовтня 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_5, під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. Ще до розірвання шлюбу, за позовом відповідача, рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 вересня 2011 року з позивача були стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_6 та сина ОСОБА_7, які після фактичного припинення між ОСОБА_1 та відповідачем шлюбних відносин залишилися на вихованні матері. Зазначеним рішенням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2011 року і до досягнення сином ОСОБА_7 повноліття.
Залишившись проживати разом із відповідачем, діти опинились у скрутній життєвій ситуації, так як відповідач, регулярно отримуючи від нього аліменти на утримання дітей, та отримуючи пенсію на їхнього молодшого сина ОСОБА_4, який є інвалідом з дитинства, взагалі не піклувалась про матеріальне забезпечення їх дітей, які часто були голодні, не доглянуті, погано вдягнені. Всі грошові кошти, які повинні були втрачатись на дітей, відповідач витрачала на свої власні потреби, на придбання спиртних напоїв, а діти не мали навіть необхідного одягу та взуття. Дочка та син постійно жалілись позивачу на свою матір, яка виганяла їх із дому, ображала. Крім того, діти були свідками негідної поведінки позивача, п'яних дебошів та сварок, які вчинялися за місцем їх приживання відповідачем та її матір'ю. Не в змозі більше терпіти поведінку матері, її спосіб життя, її образи, жахливі умови проживання, дочка ОСОБА_6 стала просити позивача та його батьків залишити її проживати разом з ними. У червні 2013 року дочка ОСОБА_3, 2005 року народження, стала проживати разом із позивачем та його батьками ОСОБА_8, ОСОБА_9 та його цивільною дружиною, ОСОБА_10 за їхнім зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3. В жовтні 2015 року разом із позивачем та членами його сім'ї став проживати і малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8. Таким чином, з жовтня 2015 року його з відповідачем малолітні діти проживають разом із ОСОБА_1 за його зареєстрованим місцем проживання в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3, знаходяться на вихованні та утриманні позивача. Незважаючи на те, що діти проживають разом з позивачем, знаходяться на його виховання та утриманні. Вони залишаються бути зареєстровані за місцем проживання матері, тобто, в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1, і відповідач продовжує отримувати пенсію, призначену їх малолітньому сину ОСОБА_7, як інваліду з дитинства, а до винесення Дніпровським районним судом рішення про припинення стягнення аліментів на дітей, отримувала і аліменти. Позивач працює, щомісячно отримує заробітну плату,повністю матеріально забезпечує дітей всім необхідним одягом, взуттям, продуктами харчування, іграшками та іншими речами, які потрібні для життя, навчання, розвитку та виховання дітей, самостійно піклується про дочку та сина, тобто він повністю взяв на себе всі батьківських обов'язки по вихованню та утриманню дітей. Допомогу по вихованні, навчанні та розвитку дітей йому надає його матір, яка є пенсіонером і має вільний час для надання такої допомоги. Також допомогу надає його цивільна дружина, з якою він має спільну дитину - дочку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, і яка фактично замінила дітям рідну матір. З моменту проживання дітей разом з ним відповідач ОСОБА_5 взагалі не цікавиться життєзабезпеченням дітей: дочки ОСОБА_6 - з червня 2013 року, сина ОСОБА_7 - з жовтня 2015 року. Відповідач, залишивши дітей на вихованні та утриманні не тільки не відмовилася від отримання аліментів, які стягувалися з позивача саме на утримання малолітніх дітей, а й витрачала грошові кошти на свої потреби, що в значній мірі погіршило майновий стан дітей і при цьому сама не надавала жодної копійки своїм дітям. Відповідач повторно зареєструвала шлюб та змінила прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1». Вона не працювала і не працює, вживає алкогольні напої, виганяла дітей із дому, не піклувалась про них, матеріально не забезпечувала. У зв'язку з чим дочка і син вирішили проживали разом з позивачем. Усунувшись від матеріального забезпечення своїх малолітніх дітей, відповідач взагалі перестала цікавитися їх життям, не приймає участі у вихованні та розвитку дітей, її не хвилюють їх проблеми, стан здоров'я, внутрішній світ та духовний розвиток дітей. Таке відношення до дітей, байдужість до їх долі свідчать про те, що відповідач не виконує і не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. Відповідач не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не опікується ними, живе своїм власним життям, в якому немає місця дітям, тобто вона самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач наголошує на тому, що він самостійно виконує свої батьківські обов'язки щодо піклування про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Малолітній син ОСОБА_4 знаходиться дома, дитячий дошкільний заклад не відвідує, під час знаходженням позивача на роботі, дитиною опікується мати позивача. Дочка ОСОБА_3 відвідує Комунальний заклад «Середня загальноосвітня школа № 28 м. Дніпродзержинська», навчається у 5-Б класі, позитивно характеризується за місцем навчання, є старанною, працелюбною, завжди доглянута, охайна, регулярно виконує домашні завдання, відвідує гуртки, перебуває у гарному настрої. В зв'язку з тим, що мати дітей самоусунулась від виховання своїх обов'язків, позивач вважає, що вона повинна бути позбавлена батьківських прав щодо малолітніх дітей, оскільки у добровільному порядку мати матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча є працездатною, аліменти на користь інших осіб не сплачує.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову та будь-яких доказів на їх підтвердження.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Дніпровського району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, письмово просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримують. Надав суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, оскільки відповідач ОСОБА_2 самоусунулась від виховання дітей, діти після розірвання шлюбу проживали разом із матір'ю, але через деякий час опинилися у скрутній життєвій ситуації. Мати почала нехтувати своїми прямими батьківськими обов'язками: перестала приділяти увагу вихованню, розвитку дітей, не піклувалась про їх матеріальне забезпечення, не дивлячись на те, що регулярно отримувала аліменти на утримання малолітніх та соціальну допомогу на молодшого сина ОСОБА_7, який є дитиною-інвалідом. З червня 2013 року малолітня ОСОБА_3 проживає разом із батьком, гр. ОСОБА_1, бабусею та дідусем, а з жовтня 2015 року батько забрав до себе в сім'ю сина ОСОБА_4. На початку 2016 року гр.ОСОБА_1 вимушений був звернутися до органу опіки та піклування щодо призначення його єдиним законним представником сина ОСОБА_7 на час проходження психолого-медико-педагогічної комісії, оскільки дитині необхідно було визначити подальшу корекційну програму навчання, а матері доля дитини була байдужа. Враховуючи викладене, узявши до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, захищаючи інтереси малолітніх дітей, вважає доцільним позбавити батьківських прав гр.. ОСОБА_2 у відношенні малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_11, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8.
Представник третьої особи - Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.11, 12).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 12 березня 2005 року до 05 березня 2008 року, і з 14 листопада 2008 року до 24 жовтня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується відмітками у паспорті громадянина України ОСОБА_1, копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24 жовтня 2011 року про розірвання шлюбу (а.с. 10, 22).
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 вересня 2011 року з позивача були стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4, в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 серпня 2011 року і до досягнення сином ОСОБА_7 повноліття (а.с.23).

З матеріалів справи вбачається, що згідно заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від17 березня 2016 року припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_13, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, призначених рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 20.09.2011 р. по справі № 2-1596/2011 (а.с. 24).

З доводів позовної заяви вбачаться, що залишившись проживати разом із відповідачем, діти опинились у скрутній життєвій ситуації, так як відповідач, регулярно отримуючи від нього аліменти на утримання дітей. Та отримуючи пенсію на їхнього молодшого сина ОСОБА_4, який є інвалідом з дитинства, взагалі не піклувалась про матеріальне забезпечення їх дітей, які часто були голодні, не доглянуті, погано вдягнені. Всі грошові кошти, які повинні були втрачатись на дітей, відповідач витрачала на свої власні потреби, на придбання спиртних напоїв, а діти не мали навіть необхідного одягу та взуття.

Згідно змісту позовної заяви, у червні 2013 року на прохання дитини дочка ОСОБА_3, 2005 року народження, стала проживати разом із позивачем за його зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_3. В жовтні 2015 року разом із позивачем та членами його сім'ї став проживати і малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується актами від 12.07.2016 року, посвідченими головою квартального комітету № 8 м. Дніпродзержинська ОСОБА_11 (а.с.16, 17, 18).

З моменту проживання дітей разом з позивачем, відповідач ОСОБА_5 взагалі не цікавиться життєзабезпеченням дітей: дочки ОСОБА_6 - з червня 2013 року, сина ОСОБА_7 - з жовтня 2015 року.

Згідно матеріалів справи, малолітня ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_12, відвідує Комунальний закладі «Середня загальноосвітня школа № 28 м. Дніпродзержинська", навчається у 5-Б класі, позитивно характеризується за місцем навчання, є старанною, працелюбною, завжди доглянута, охайна, регулярно виконує домашні завдання, відвідує гуртки, перебуває у гарному настрої товариська, емоційна. Батько регулярно сплачує шкільні внески, оплату за харчування, при нагоді відвідує школу, допомогу у вихованні надає мати позивача ОСОБА_8, що підтверджується характеристикою, виданою класним керівником ОСОБА_12 та директором КЗ «СЗШ № 28 м. Дніпродзержинська» ОСОБА_13 (а.с.14).

Згідно висновку органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 10.11.2016 року № 6-11/634 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1», орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_14, у відношенні малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_15 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13, оскільки відповідач ОСОБА_2 самоусунулась від виховання дітей, діти після розірвання шлюбу проживали разом із матір'ю, але через деякий час опинилися у скрутній життєвій ситуації. Мати почала нехтувати своїми прямими батьківськими обов'язками: перестала приділяти увагу вихованню, розвитку дітей, не піклувалась про їх матеріальне забезпечення, не дивлячись на те, що регулярно отримувала аліменти на утримання малолітніх та соціальну допомогу на молодшого сина ОСОБА_7, який є дитиною-інвалідом (а.с. 52-53).

Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України, так батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток тощо.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитини" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини, перелік підстав для позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини.

Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно із ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради від 10.11.2016 року № 6-11/634 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1», згідно якого орган опіки та піклування - адміністрація Дніпровського району вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_14, у відношенні малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_15 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13, оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дітей. Суд також вважає за доцільне залишити їх на вихованні та утриманні позивача ОСОБА_1, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей, у зв'язку з тим, що діти потребують матеріальної допомоги від матері, яка згідно закону повинна їх утримувати.

Враховуючи те, що відповідач самоусунулася від виховання малолітніх дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, матеріально дітей не утримує та беручи до уваги висновок Органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Згідно ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Пунктом 10 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. за позовні вимоги, щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а також стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір за немайнову вимогу, щодо позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226, 232, 367 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей Дніпровського району, Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області про позбавлення батьківських прав щодо малолітніх дітей та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Залишити малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утриманні та вихованні ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_17, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3, аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 липня 2016 року та до досягнення дітьми віку повноліття.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині суми місячного платежу допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_17, ІПН НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.

Суддя Т.О. Решетник