Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Попович О.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Харків-Капітал» до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування розпорядження голови Дергачівської районної державної адміністрації та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Харків-Капітал» (далі - ТОВ «Харків-Капітал») звернулося до суду з позовом до Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області (далі - Дергачівська РДА), ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування розпорядження голови Дергачівської РДА та визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, посилаючись на незаконність зміни цільового призначення земельних ділянок, що позбавляє товариство вільного під'їзду до своєї земельної ділянки.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 28 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року зазначене рішення районного суду змінено й позов задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано розпорядження голови Дергачівської РДА від 31 липня 2012 року № 550 «Про зміну цільового використання земельних ділянок, які перебувають у власності громадян із ведення особистого селянського господарства на ділянки для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту».

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_2

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Змінюючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що переданням у власність відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки, позбавлено позивача можливості під'їзду до території бази відпочинку.

Проте з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 315 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що 26 грудня 2006 року ТОВ «Харків-Капітал» придбало з прилюдних торгів центр реабілітації «Лозовеньки», що розташований по вулиці Озерній у селі Чайківка Дергачівського району Харківської області.

Раніше зазначене нерухоме майно належало товариству з обмеженою відповідальністю «Харківська нафтова компанія» (далі - ТОВ «Харківська нафтова компанія») на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2002 року.

Центр реабілітації «Лозовеньки», власником якого є ТОВ «Харків-Капітал», розташований на земельній ділянці загальною площею 0,7917 га.

З матеріалів справи вбачається, що зазначена земельна ділянка знаходилась у користуванні ТОВ «Харківська нафтова компанія» на підставі державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 10 грудня 2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Малоданилівської селищної Ради народних депутатів від 10 липня 2001 року за № 201.

Згодом, згідно договору оренди від 22 липня 2003 року, Дергачівською районною державною адміністрацією вказану земельну ділянку було передано ТОВ «Харківська нафтова компанія» в оренду для розміщення бази відпочинку.

31 липня 2012 року головою Дергачівської РДА винесено розпорядження № 550 «Про зміну цільового використання земельних ділянок, які перебувають у власності громадян із ведення особистого селянського господарства на ділянки для ведення індивідуального садівництва на території Малоданилівської селищної ради за межами населеного пункту», згідно якого змінено цільове використання земельних ділянок, що перебувають у власності відповідачів.

Статтею 19 ЗК України визначено категорії земель, на які за основним цільовим призначенням вони поділяються, зокрема на землі сільськогосподарського призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

За правилами ч. ч. 1-3, 5 ст. 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

Зміна цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крімземель сільськогосподарського призначення таземель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу.

Статтею 35 ЗК України передбачені умови використання земель для садівництва.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваним розпорядженням голови Дергачівської РДА № 550 від 31 липня 2012 року було змінено не цільове призначення, а вид використання земельних ділянок, що перебувають у власності відповідачів й відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Згідно ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, ст. ст. 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Способи захисту цивільних прав, у тому числі захисту права власності, визначені в ст. 16 ЦК України, перелік яких не є вичерпним.

Відповідно до положень норм ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Частиною 2 ст. 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК України, зокрема шляхом : а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Разом з тим, матеріали даної справи не містять доказів того, що земельна ділянка на якій розташовано належний на праві власності позивачу центр реабілітації «Лозовеньки» перебуває у власності чи у користуванні ТОВ «Харків-Капітал».

Проте апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 316 ЦПК України на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув; доводи та заперечення сторін належним чином не перевірив; у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовими нормами, якими вони регулюються; взагалі не встановив статусу земельної ділянки, на якій розташовано центр реабілітації «Лозовеньки», а також її площу та межі, не з'ясував чи передавалась вона позивачу у користування чи у власність й відповідно не визначився з тим які права товариства та законні інтереси порушені й яким чином вони можуть бути відновлені, взагалі не перевірив чи має ТОВ «Харків-Капітал» право вимоги до відповідачів про скасування розпорядження та визнання недійсними державних актівта належним чином не вмотивував та не обґрунтував свого висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позову.

При цьому, визнавши недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції скасував у повному обсязі розпорядження голови Дергачівської РДА № 550 від 31 липня 2012 року, яким вирішено питання щодо земельних ділянок, які належать на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення і направлення справи на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П.Дербенцева

О.В.Попович

В.О.Савченко