Справа №: 615/1197/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 р. м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.,

при секретареві Дідок І.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

14.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позові зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 12.08.1995 року. Від шлюбу мають двох синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач зазначає, що за час подружнього життя, а це більше двадцяти років, відповідач постійно принижував її людську гідність, ображаючи нецензурними словами, що призвело до втрати почуттів, поваги один до одного. Часті сварки, ініціатором яких був чоловік, відбувалися на очах у дітей. До того ж відповідач тривалий час зловживає спиртними напоями. Шлюбні стосунки між ними припинені рік тому, вважає, що подальше сумісне життя та збереження сім'ї неможливе, та суперечить її інтересам.

ОСОБА_1 прохає розірвати шлюб зареєстрований з ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що вона наполягає на розірванні шлюбу, оскільки її чоловік ОСОБА_2 створив в сімї нестерпні умови для спільного проживання, і іноді після зловживання спиртними напоями застосовує психологічне насильство до неї та дітей, ображаючи принижує їхню гідність. До будь-яких державних органів з приводу психологічного насильства в сімї, як пояснила позивач, вона не зверталась, не бажаючи розголошення відомостей, що компрометують усю родину.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, та пояснив, що він заперечує проти розірвання шлюбу, так як вони з дружиною спільно прожили 21 рік, вважає, що є шанс зберегти їхню сім'ю, до того, ж, як стверджує відповідач, діти повинні рости в повній родині. За час подружнього життя він не застосовував фізичної сили до дружини, не зловживав спиртними напоями та не зраджував дружину. Як зазначив, ОСОБА_2 він просить вибачення у дружини за свою поведінку, та прохав надати максимальний строк для примирення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2С та ОСОБА_4 уклали шлюб 12.08.1995 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ВЛ №299201, видане Олександрівською сільською радою Валківського району Харківської області, прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_4 змінила на «Ромась».

Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №109078, виданого Олександрівською сільською радою Валківського району Харківської області, у сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилася дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Зі змісту ч. 1 ст. 111 СК України випливає, що надання подружжю строку для примирення є правом, а не обов'язком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязанні спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні відповідач, висловлюючи заперечення проти задоволення позову, наголошував на тому, що позивач не надала суду жодного доказу про наявність з його боку поведінки, яка створює нестерпні умови для спільного сімейного життя. Крім того, відповідач обґрунтував свої заперечення тим, що перебуваючи у шлюбі, вони як подружжя ведуть особисте селянське господарство, утримуючи худобу, мають у звязку з цим фінансові зобовязання перед кредиторами, що унеможливлює розірванню шлюбу та їх окреме проживання в подальшому.

Проте, суд вважає, що ведення спільного господарства та будь-які економічні звязки між подружжям не можуть впливати на небажання одного з подружжя мешкати однією сімєю, оскільки основним чинником та запорукою шлюбу є не економічна складова, а почуття довіри, поваги один до одного та прагнення на ґрунті взаємодопомоги отримати позитивні емоції від побуту.

Пояснення позивача не викликають сумнівів у суду, адже і під час судового засідання відповідач взагалі не демонстрував бажання примиритись, звертаючись до позивача, підвищував голос, тим самим створюючи психологічний тиск.

За таких обставин, суд переконався у тому, що подальше спільне життя подружжя не можливе і шлюб збережений бути не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

При таких обставинах суд вважає, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а тому шлюб має бути розірваний, без надання строку для примирення.

Керуючись ст.ст. 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований Олександрівською сільською радою Валківського району Харківської області 12.08.1995 року, актовий запис №3 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище - "Ромась".

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_6