Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №547/374/16-ц

Провадження №2-о/547/24/16

26 травня 2016 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Халявки В.І.,

при секретарі Козулі Н.П.,

з участю:

представника заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до районного суду з цією заявою та зазначала, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано 9 серпня 2013 року.

Вона, заявниця, залишаючись громадянкою України, проживає та працює в Російській Федерації, в грудні 2013 року зареєструвала шлюб з громадянином РФ. Їх дочка проживає разом з нею та навчається в гімназії у м. Талдом Московської області.

Її бувший чоловік та батько дитини ОСОБА_3 протягом останніх 8 років за місцем своєї реєстрації у АДРЕСА_1 не проживає, місце його проживання та роботи невідомі.

У зв'язку із необхідністю поїздок її та її дочки до місця проживання в Україні в с. Вербки Семенівського району Полтавської області та у зворотньому напрямку до Російської Федерації кожного разу потрібно отримувати дозвіл батька дитини на виїзд за межі України. Оскільки місце перебування батька дитини невідоме, це є перешкодою для поїдок дочки з України до місця проживання та навчання в РФ. Заявниця просила постановити рішення про визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім на підставі ст. 43 ЦК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_1 підтримала її заяву та пояснила, що батько дочки заявниці тривалий час не проживає за місцем своєї реєстрації, відомостей про його місцезнаходження немає, що не дає можливості отримати від нього дозвіл на поїздки дитини з України за кордон.

Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши докази, суд вважає, що заяву ОСОБА_2 слід задовольнити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебували в зареєстрованому шлюбі з липня 2001 року по 9 серпня 2013 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, витягом з державного реєстру актів цивільного стану, свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.18-20).

Встановлено також, що заявниця зареєструвала шлюб з громадянином РФ Плетньовим ОСОБА_6 у грудні 2013 року та проживає з ним в Талдомському районі Московської області (а.с.28,33). Дочка заявниці і ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю та навчається в муніципальному загальноосвітньому закладі гімназії «Школа мистецтв» у м. Талдом Московської області. Вказана обставина підтверджується довідкою навчального закладу (а.с.8).

Встановлено, що бувший чоловік заявниці та батько ОСОБА_4 ОСОБА_5 проживав у АДРЕСА_1. Протягом останніх восьми років він не проживає за вказаною адресою, відомостей про його місцезнаходження немає.

Вказана обставина підтверджується листом начальника Ленінського відділу поліції у м. Миколаєві від 11 лютого 2016 року та висновком інспектора Ленінського відділу поліції від 6 лютого 2016 року про непроживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації та відсутність відомостей про його місцезнаходження.

У висновку поліції йдеться про те, що в ході перевірки було опитано сусідів ОСОБА_3 та його рідну сестру ОСОБА_8, яка проживає в квартирі АДРЕСА_1. З пояснень сестри вбачається, що її брат ОСОБА_3 прописаний в квартирі, але близько 8 років там не проживає, так як знаходиться в Росії. Місце його перебування в Росії їй невідоме(а.с.5,6).

Судом встановлено, що через відсутність даних про місце перебування ОСОБА_3 заявниця позбавлена можливості відвідувати свою матір в Україні разом із дочкою, бо для виїзду з України неповнолітної дитини потрібен дозвіл батька дитини ОСОБА_3

Встановлено, що у вересні 2013 року заявниця через відсутність згоди батька на виїзд за кордон її неповнолітньої дочки зверталася до суду за відповідним дозволом і суд такий дозвіл надав своїм рішенням від 23 вересня 2013 року (а.с.21,22).

Відповідно до ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Суд вважає, що є всі підстави для визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім з 1 січня 2009 року.

Керуючись ст. 43 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 212-214, 246, 250 ЦПК України,

Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати безвісно відсутнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 за зареєстрованим місцем проживання по АДРЕСА_1 з 1 січня 2009 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст рішення виготовлено 31 травня 2016 року.