Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2318/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Пасічник Д. І.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

07.12.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів:Гайсюка О.В., Дьомич Л.М.

із секретарем Шевченко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія» на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила вилучити з незаконного володіння ПАСТ «Надія» земельну ділянку НОМЕР_3, площею 5,95 га у межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_2, виданому 18 вересня 2007 року Кіровоградською районною державною адміністрацією Кіровоградської області.

Посилалась на те, що спірна земельна ділянка використовується ПАСТ «Надія» безпідставно, договір оренди вказаної земельної ділянки відсутній, між нею та відповідачем такий договір не укладався. Земельна ділянка знаходилася в користуванні відповідача за домовленістю з її батьком ОСОБА_5 та посадовими особами відповідача. Жодних документів щодо цього у неї немає.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2016 року позов задоволено. Зобов'язано ПАСТ «Надія» повернути ОСОБА_4 належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_2, виданому 18 вересня 2007 року Кіровоградською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, земельну ділянку НОМЕР_3, площею 5,95 га у межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на вказане судове рішення, в якій ставиться питання про його скасування з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначається, що між ПАСТ «Надія» та ОСОБА_4 був укладений договір оренди землі на змельну ділянку площею 5,95 га, який зареєстрований 24 липня 2008 року за № 033, терміном на 20 років. Орендарем на користь орендодавця з моменту реєстрації договору оренди землі по 2015 рік включно проводились нарахування та виплати орендної плати (грошовими коштами та натуроплатою), земельна ділянка використовується за її цільовим призначенням та в повному обсязі дотримуються вимоги стосовно екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, які підтримали свої доводи і заперечення, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, НОМЕР_2, виданому 18 вересня 2007 року Кіровоградською районною державною адміністрацією Кіровоградської області належить земельна ділянка площею 5,95 га у межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_1.

Земельна ділянка знаходиться в користуванні відповідача, що не заперечується сторонами.

Відповідно до листа-повідомлення від 16 грудня 2015 року за вих. № 1027 ПАСТ «Надія» повідомило ОСОБА_4, що між ними укладено договір оренди землі, який підписано та зареєстровано, на даний момент договір діє та у повному обсязі виконується обома сторонами.

Згідно з відповіддю від 15 лютого 2016 року за вих.. № К-383/0-32/6-16 Управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області по державному акту на право власності на землю НОМЕР_2, виданому на ім'я ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Великосеверинівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, зареєстровано договір оренди на дану земельну ділянку площею 5,95 га 24.07.2008 року за № 33 терміном на 20 років. Архівний примірник договору оренди в управлінні відсутній.

Відповідно до даних журналів-ордерів по рахунку 6856 та журналів видачі паїв відповідачем на користь позивача з моменту реєстрації договору оренди землі по 2015 рік включно проводились нарахування та виплати орендної плати (грошовими коштами та натуроплатою).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що сторони не перебувають у договірних відносинах з приводу належної ОСОБА_4 земельної ділянки, а отже позивач має право на повернення земельної ділянки із чужого незаконного володіння. При цьому вважав установленим, що договір оренди землі взагалі не укладався між сторонами, про що свідчить відсутність оригінала чи навіть копії договору оренди землі у сторін та в Управлінні Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області, і відповідачем ця обставина не спростована.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

А змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. При цьому, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 16 Закону, укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Укладення договору оренди земельної ділянки може бути здійснено на підставі цивільно-правового договору або в порядку спадкування.

Згідно з ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ЗК України право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно з ст. 387 ЦК України передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Державна реєстрація договору, із моменту якої позивач вважає починається дія договору є лише адміністративним актом який закріплює на державному рівні права та обов'язки які виникли між сторонами.

За приписами ст. 148-1 ЗК України, до особи яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіції, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Відповідачем не було надано належних і допустимих доказів щодо укладення між сторонами договору оренди на спірну земельну ділянку.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для користування ПАСТ «Надія» земельною ділянкою, що належить ОСОБА_4

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213?215 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного сільськогосподарського товариства «Надія» відхилити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: