Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/7954/14-ц Головуючий у 1-й інстанції: Нікітенко Н.П.
Провадження № 22-ц/778/1712/16 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

Спас О.В.

Бєлка В.Ю.

при секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 ОСОБА_7, , ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2014 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позову зазначали, що їм на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1. 06.06.2012 року в ході самовільного перепланування вище розташованої квартири №7 відповідач пошкодив стелю в їх квартирі, утворивши в ній отвір. У зв'язку з чим, представники КП «ПРЕЖО» №13, було складено відповідний акт від 06.06.2012 року.

29 жовтня 2012 року вони виявили залиття житлової кімнати в їхній квартирі. За результатами обстеження квартири представниками КП «ПРЕЖО» №13 був складений акт від 29.10.2012 року про те, що ОСОБА_4 залито кімнату №1. Внаслідок залиття пошкоджені: стеля, стіна, підлога кімнати. Відповідач відмовив комісії КП «ПРЕЖО» №13 в доступі до свого житла, а причину залиття усунув власними силами.

11 червня 2014 року ними було виявлено залиття кухні та ванної кімнати. Комісією МКП «Основаніє» складений акт від 11.06.2014 року про залиття. Внаслідок залиття пошкоджені: стеля, стіна кухні та ванної кімнати. Залиття квартири виникло в зв'язку з самостійною установкою ОСОБА_4 раковини на кухні його квартири.

Внаслідок залиття їхньої квартири їм завдано матеріальну шкоду на суму 25730,40 грн.

Також в результаті залиття вони зазнали моральної шкоди, яка полягає в постійній психологічній напрузі, оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку відшкодувати завдані збитки або зробити відновлювальний ремонт.

За складання акту від 11.06.2014 року позивачем ОСОБА_7 було сплачено 107,72 грн..

Враховуючи вищевикладене просили суд стягнути з відповідача на їхню користь матеріальну шкоду в розмірі 25730,40 грн., а саме по 6432,60 грн. кожному, моральну шкоду в розмірі 40 000 грн., а саме по 10 000 грн. кожному; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 107,72 грн. додаткових витрат а також судовий збір в розмірі 658,38 грн.

У березні 2015 року позивачі подали заяву про збільшення позовних вимог.

В заяві зазначали, що відповідно до висновку експертного дослідження від 12.02.2015 року, вартість ремонтно-будівельних робіт АДРЕСА_1 складає 30581 грн.

Враховуючи вищевикладене просили суд стягнути з відповідача на їхню користь матеріальну шкоду в розмірі 30581 грн., а саме по 7645,25 грн. кожному, моральну шкоду в розмірі 40 000 грн., а саме по 10 000 грн. кожному; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 107,72 грн. додаткових витрат а також судові витрати в розмірі 3470,49 грн.

Рішенням Ленінського районного м. Запоріжжя від 11 лютого 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 30581 грн. по 7645,25 грн. кожному та моральну шкоду у розмірі 8000 грн. по 2000 грн. кожному.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 додаткові витрати у розмірі 107,12 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 судові витрати у розмірі 3470,49 грн

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі..

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджено Наказом ВАТ «Запоріжкокс» № 268 від 04.08.1995 року та Свідоцтвом № НОМЕР_1 від 04.08.1995 року про право власності на житло.

Власником квартири АДРЕСА_3 (яка розташована вищевказаної квартири позивачів) є відповідач ОСОБА_4, що підтверджено інформацією з державного реєстру прав власності на нерухоме майно та не оспорювалось відповідачем.

Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Згідно ст.. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями технічний стан конструктивних елементів і технічного обладнання житлового будинку (квартири) повинен забезпечувати безпечне проживання в ньому людей. Власники жилих приміщень зобов'язані проводити за власні кошти ремонт квартири дотримуватися умов безпечної експлуатації технічного обладнання.

Як передбачено п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 p., власники квартир, наймачі та орендарі зобов'язані забезпечувати збереження технічного обладнання будинків.

За матеріалами справи 06.06.2012 року стеля вказаної квартири позивачів, яка належить позивачам на праві спільної сумісної власності була пошкоджена шляхом утворення в ній отвору. Того ж дня, комісією КП «ПРЕЖО» №13 проводилося обстеження приміщення, з метою встановлення факту пошкодження, виявлення причини та обсягу заподіяної шкоди, за результатами якого складено Акт від 06.06.2012 року. Відповідно до висновку комісії, викладеного в Акті обстеження від 06.06.2012 року, причиною пошкодження стелі квартири позивачів є дії відповідача. В акті встановлено перепланування квартири відповідача без необхідного дозвілу та зняття покриття підлоги. Акт відповідачем не підписаний, інші причини пошкодження стелі квартири позивачів відповідачем не вказані.

29.10.2012 року квартира позивачів була залита водою. Того ж дня, комісією КП «ПРЕЖО» №13 проводилося обстеження приміщення, з метою встановлення факту залиття, виявлення причини та обсягу заподіяної шкоди, за результатами якого складено Акт від 29.10.2012 року. Відповідно до висновку комісії, викладеного в Акті обстеження від 29.10.2012 року частково залита стеля у кімнаті №1 квартири позивачів, залиті стіна, обклеєна шпалерами, та підлога. Залиття квартири позивачів сталося з вини відповідача, внаслідок пошкодження їм системи центрального опалення у квартирі №7. Відповідач відмовив комісії КП «ПРЕЖО» №13 у доступі до своєї квартири №7, причину залиття усунув власними силами, Акт не підписав, інших причин залиття в Акті не вказав.

11.06.2014 року квартира, що належить позивачам знову була залита водою. Того ж дня, комісією МКП «Основаніє» проводилося обстеження приміщення з метою встановлення факту залиття, виявлення причини та обсягу заподіяної шкоди, за результатами якого складено Акт від 11.06.20 16 року .Відповідно до висновку комісії, викладеного в Акті обстеження від 11.06.2014 року, відповідачем залито стелю та стіну кухні квартири позивачів. Залиття квартири позивачів сталося внаслідок самостійної установки відповідачем раковини та чистки сифона на кухні квартири №7, що йому належить. Відповідач Акт не підписав, інших причин залиття в Акті не вказав.

Згідно з рекомендаціями, викладеними в Актах обстежень КП «ПРЕЖО» №13 від 06.06.2012 року та 29.10.2012 року, акті комісії МКП «Основаніє» від 11.06.2014 року відповідачу ОСОБА_4 було рекомендовано вирішити питання щодо усунення слідів пошкодження та залиття квартири позивачів. Відповідач, на час розгляду справи судом, не усунув спричиненні їм пошкодження.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій спричинено збитки внаслідок порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, понесені особою в зв'язку з пошкодженням або знищенням майна, а також витрати, які особа понесла або повинна була понести для поновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку що належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст.ст.58,59 ЦПК України доведена вина відповідача у заподіянні шкоди позивачам ,як власникам квартири ,так як наявні в матеріалах справи Акти складені уповноваженими особами житлово-комунального підприємства, ніким не оскаржені та не визнані у встановленому законом порядку недійсними.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для встановлення розміру заподіяної шкоди по справі була проведена судова експертиза і відповідно до висновку експертного дослідження № ОС-187 від 12.02.2015 року, складеного судовим експертом - спеціалістом Запорізької торгово-промислової палати Безотосним В.А., вартість ремонтно - будівельних робіт квартири, які необхідно виконати для усунення дефектів, утворених внаслідок пошкодження і залиття, зафіксованих в Актах обстежень КП «ПРЕЖО» №13 від 06.06.2012 року та 29.10.2012 року, акті комісії МКП «Основаніє» від 11.06.2014 року, складає 30581,00 грн.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до непогодження відповідача ОСОБА_4 з розміром встановленого експертом матеріального збитку, разом з тим свого письмового розрахунку на спростовування висновку експерту ним не надано, за клопотанням представника відповідача судом було задоволено клопотання про призначення повторної судової будівельної експертизи / а.с.145-148/, але вказана експертиза не була виконана в зв'язку з відмовою відповідача від оплати за проведення експертизи, що свідчить про неналежне виконання відповідачем процесуального обов'язку по доведенню тих обставин, на які він посилається.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичний або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З урахуванням обставин справи, характеру та ступеню моральних страждань позивачів, неодноразового пошкодження їх квартири та порушення звичайного ритму життя , судова колегія приходе до висновку про заподіяння позивачам моральної шкоди та погоджується з її розміром ,визначеним судом першої інстанції.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2016 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: