Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2016 Справа №607/15129/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

за участю секретаря судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач, за участю третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських відносно дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що від шлюбу із відповідачем в 2003 році народилася дочка ОСОБА_3, із 2006 року вони не проживають разом, і від того часу батько дитини ОСОБА_2 повністю усунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавився життям, здоров'ям дочки, її навчанням, не проявляв ніякої турботи. Позивач станом на дату розгляду справи перебуває у другому шлюбі, її чоловіка дочка ОСОБА_3 любить, створена нова сім'я, в якій ОСОБА_3 дуже добре, і позивач не хоче, щоб дочці наносилася психологічна і душевна травма через появу батька ОСОБА_2 через багато років його відсутності. Протягом тривалого часу ОСОБА_2 декілька раз знаходився в них в квартирі, проте із дочкою не бачився і при розмові вирішили, щоб ОСОБА_2 не з'являвся в житті дочки і це він сприйняв. Аліменти від ОСОБА_2 по прийнятому судом рішенню частково перераховувалися на її банківську картку із колишньої роботи ОСОБА_2 Станом на дату розгляду справи позивач не бажає, щоб в житті її дочки появився батько ОСОБА_2, якого вона не знає взагалі і це не буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечують, посилаючись на те, що ОСОБА_2 в силу об'єктивних обставин не міг приділяти уваги дочці, турбуватися про неї, цікавитися її життям та виконувати батьківські обов'язки. Мати ОСОБА_1 сама сказала, щоб він не приходив до дочки і не турбував її, оскільки в них є вже нова сім'я, в якій дочку ОСОБА_3 люблять, приділяють турботу. Дочка ОСОБА_3 зараз є неповнолітня і не може повністю усвідомлювати свої дії щодо тих обставин, що не хоче бачити свого батька. Він має намір бачитися із дочкою, виявити турботу до її життя, щоб вона знала, що має рідного батька, змінив своє ставлення до виконання батьківських обов'язків і просить суд не позбавляти його батьківських прав.

Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей в судовому засіданні підтримує наданий Органом опіки та піклування Висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки, оскільки було встановлено невиконання та усунення батька від своїх обов'язків по відношенню до дочки. Крім цього, в ході проведення засідання була бесіда із ОСОБА_3, яка повідомила, що вона знає, що в неї ще біологічний батько, проте його не бачила із 2006 року.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 20.02.2008р. НОМЕР_2 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено актовий запис №96 від 20.02.2008р.

Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження від 21.04.2003р. НОМЕР_1.

Як вбачається із довідки ПП «Наш дім» від 29.07.2015р. №2433 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 24 вересня 2009 року зареєстрували шлюб, актовий запис №1603, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 24.09.2009р. НОМЕР_3.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості по аліментах від 09.07.2015р. вбачається, що виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду від 23.05.2006р. №2-3137 про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини доходів із 11.05.2016р. не виконувалося і станом на 01.07.2015р. за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 50047,09 грн.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно пункту 16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизначених норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виконання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно Висновку Органу опіки та піклування, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради 20.01.2016р. №51, Орган опіки вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Органом опіки та піклування при розгляді матеріалів було встановлено, що із слів матері ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться станом здоров'я, не піклується про її духовний, моральний та фізичний розвиток, не спілкується з донькою. Малолітня ОСОБА_3 ніколи у свідомому віці не бачила батька ОСОБА_2, який згідно інформації Державної виконавчої служби є боржником по сплаті аліментів на суму 50047,09 грн. Батько дитини ОСОБА_2 жодного разу на засідання комісії не з'явився, не повідомив про причини своєї неявки, письмових заперечень не направив. З малолітньою ОСОБА_3 проведена бесіда, під час якої з'ясовано, що батька вона бачила останній раз, коли їй було чотири роки. ОСОБА_3 знає і пам'ятає, що в неї є батько ОСОБА_2, але після розлучення батьків він її не телефонує, не спілкується з нею. Згідно інформації Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №13 ОСОБА_2 не виявляє інтересу до навчання та виховання доньки ОСОБА_3.

А тому, Орган опіки та піклування зробив висновок, що наявні документи, пояснення вказують на те, що батько ОСОБА_2 не виконує обов'язків щодо виховання та утримання доньки ОСОБА_3 та самоусунувся від виконання батьківських обов'язків.

В судовому засіданні на клопотання позивача були допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Із показів свідка ОСОБА_5 вбачається, що він є чоловіком ОСОБА_1, познайомився із нею в 2007 році, а в 2009 одружився. Із ОСОБА_2 також знайомий. Були два випадки, коли ОСОБА_2 був у них в квартирі, і говорили з ним, що не потрібно травмувати дитину ОСОБА_3 після довгих років його відсутності, в неї є друга сім'я, і ОСОБА_2 це сприйняв належно і заперечень не висував. В цей час в квартирі також була його дочка ОСОБА_3, однак ОСОБА_2 про неї нічого не питав. Ще один раз турбували ОСОБА_2, оскільки потрібний був його дозвіл на виїзд дитини за кордон. ОСОБА_2 не приймав ніякої участі, не цікавився дочкою, в спільній розмові не виявляв інтересу до дитини.

Із показів свідка ОСОБА_10 вбачається, що вона є матір'ю ОСОБА_1 і показала, що ОСОБА_2 проживав разом з ними, потім ОСОБА_2 перебував в місцях позбавлення волі, після звільнення ще невикилий проміжок часу проживав з ними. Одного дня пішов з дому і більше не давався знати. Пізніше подав заяву на розірвання шлюбу із ОСОБА_1 Пройшло коло п'яти років і ОСОБА_2 захотів побачитися із дочкою ОСОБА_3, проте вони всі були проти цього, оскільки ОСОБА_3 проживала в іншій сім'ї. Був випадок, коли ОСОБА_2 телефонував до неї і питав, в якій школі навчається ОСОБА_3. Потім ще один раз турбували ОСОБА_2, коли потрібна була його згода на виїзд дочки за кордон. Весь цей час ОСОБА_2 взагалі не цікавився життям дочки, не проявляв ніякого інтересу. Був випадок, коли вона разом із ОСОБА_3 бачила ОСОБА_2, однак він навіть не спитався про дочку, ухилився від спілкування та уникнув зустрічі.

Із показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що вона є подругою ОСОБА_1, і ОСОБА_1 є хресною матір'ю її дитини. Дуже часто вони проводять разом час, святкують різні свята. ОСОБА_2 взагалі не цікавиться життям своєї дочки ОСОБА_3, яка ніколи при розмові не згадувала про ОСОБА_2 як батька. Вона знає, що в неї батько ОСОБА_5. Знає точно, що від виповнення ОСОБА_3 трьох років ОСОБА_2 не бачився із дочкою.

Із показів свідка ОСОБА_8 вбачається, що він знає сім'ю ОСОБА_1 дуже давно, із виповнення ОСОБА_3 трьох років ніколи не бачив і не чув, щоб ОСОБА_2 намагався знайти контакт із своєю дочкою, не приймав ніякої участі у її виховані.

Також, із наданих позивачем ОСОБА_1 пояснень в судовому засіданні свідчить, що між нею та ОСОБА_2 була домовленість, що він відмовиться від дочки в добровільному порядку і напише про це заяву після вчинку, що ОСОБА_2 в 2006 році залишив їх разом з дочкою і тривалий час не з'являвся. Протягом 8 років ОСОБА_2 взагалі не цікавився дочкою, не телефонував, і протягом всього часу розгляду справи в суді ОСОБА_2 навіть не намагався проявити якійсь інтерес до дочки. Стверджує, що дочка ОСОБА_3 категорично відмовляється із ним спілкуватися, ніяких побачень із ОСОБА_2 не бажає, що і висловила під час проведення засідання Опікунської ради, знає, що в неї є батько ОСОБА_5, якого так і називає із шести років. Яку мету ставить ОСОБА_2, що не хоче добровільно відмовитися від дочки і має намір виконувати батьківські обов'язки після його відсутності більше восьми років та яким саме способом пропри те, що в ОСОБА_3 вже є батько ОСОБА_5, позивач не знає, і вважає, що його поява через 8 років у житті дитини може негативно вплину на її розвиток, а тому проти будь-якого спілкування та зустрічей ОСОБА_2 із ОСОБА_3 заперечує.

ОСОБА_2 надав пояснення, з яких свідчить, що він змінив свою думку, бажає брати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою, змінив своє ставлення до виконання батьківських обов'язків. Визнає, що не з'являвся в житті ОСОБА_3 і не цікавився її життям, оскільки була відповідна домовленість із позивачем та її чоловіком, що сторонами не заперечується, однак прийшов до висновку, що коли дочка стане дорослішою він намагатиметься налагодити із нею контакт. На засідання Опікунської ради не з'явився, так як не мав можливості. Зазначає, що він в інтересах дочки надав дозвіл на виїзд за межі території України, що свідчить про його намагання приймати участь у житті дочки.

Наданий Висновок Органу опіки та піклування від 20.01.2016р. №51, яким рекомендовано позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 через встановлення невиконання ОСОБА_2 батьківських обов'язків, не має обов'язкового характеру та судом оцінюється в сукупності з іншими зібраними по справі доказами.

Як передбачено в пункті 18 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей).

За таких обставин, суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку про доведенність факту в ухиленні від виконання своїх батьківських обов'язків ОСОБА_2 стосовно дочки ОСОБА_3, однак, приймаючи до уваги пояснення відповідача, який просить не позбавляти його батьківських прав та зобов'язується належно виконувати батьківські обов'язки, проявляти інтерес до дитини, повністю змінив своє ставлення до виконання батьківських обов'язків, шкодує про вчинене, а також враховуючи ту обставину, що між сторонами, як це було встановлено, існували певні домовленості щодо участі ОСОБА_2 у виховані дочки, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а в силу ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, які не мають для суду наперед встановленого значення, відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 та попереджує відповідача про необхідність змінення ставлення до виховання дитини.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60, 88, 212, 218, 233, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 164 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

2.Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінення ставлення до виховання дочки та виконання батьківських обов'язків

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дзюбановський Ю.І.