АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди та супроводу одного із батьків,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просив: визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд дітей за кордон безпідставною; дозволити йому, без згоди матері, оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з батьком до Єгипту на період шкільних осінніх канікул з 31.10.2015 по 08.11.2015 (а.с. 3).

Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив: визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд дітей за кордон безпідставною; дозволити йому, без згоди матері, оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком до Єгипту на період шкільних весняних канікул з 21.03.2016 по 30.03.2016 (а.с. 34).

17.12.2015 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, в якій останній просив: визнати відмову відповідача на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - безпідставною; дозволити йому, без згоди матері, ОСОБА_3, оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом з батьком до Єгипту на період літніх канікул з 01.06.2016 по 01.07.2016 (а.с. 43).

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2004 по 25.03.2015, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.03.2013. Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які, після розірвання шлюбу, проживають з матір'ю. Він бажає вивезти дітей за кордон на відпочинок та оздоровлення, проте відповідачка дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон не надає. Позивач вважає, що таке обмеження суперечить інтересам дитини, можливості оздоровитися, відпочити, відвідати інші країни світу, обмежує їх розумовий, духовний та соціальний розвиток.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.05.2016 позов задоволено:

ь визнано відмову ОСОБА_3 на тимчасовий виїзд за кордон ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 - безпідставною;

ь надано дозвіл на виїзд за кордон ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 на період літніх канікул з 01.06.2016 по 01.07.2016 у супроводі батька ОСОБА_4 без згоди та супроводу матері дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 76-79).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.08.2016 заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с. 143).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Вказує, що судом неправомірно надано дозвіл на виїзд дітей за кордон без визначення держави прямування, а також суд взагалі не з'ясував питання чи звертався позивач до відповідача з проханням надання згоди на виїзд дітей за кордон та чи хочуть цього діти.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за їх відсутності (ч. 2 с. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з рівності прав батьків по відношенню до дітей, а також з того, що виїзд дітей за кордон відповідає їхнім інтересам та бажанням і сприятиме оздоровленню та розвитку дітей.

З вказаним висновком суду погодитись не можливо, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2004 по 25.03.2015, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.03.2013 (а.с. 24).

Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 6).

Після розірвання шлюбу діти проживають з матір'ю.

Розпорядженням Оболонської Районної у м. Києві державної адміністрації № 200 від 23.04.2013 визначено способи участі ОСОБА_4 у вихованні своїх малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають зі своєю матір'ю, ОСОБА_3, а саме: спілкуватися зі своїми малолітніми дітьми щосуботи з 11:00 до 16:00, з обов'язковим поверненням їх матері (а.с. 23).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.06.2014 з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.04.2014 і до їх повноліття (а.с. 20).

Відповідно до довідки ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 24.06.2015 ОСОБА_3 не отримувала аліментів від ОСОБА_4 у період з 24.01.2015 по 24.06.2015, згідно рішення суду (а.с. 21).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 09.12.2015, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, змінила прізвище на ОСОБА_3, актовий запис № 154 (а.с. 44).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказував, що він бажає вивезти дітей за кордон на відпочинок та оздоровлення, проте відповідачка дозвіл на тимчасовий виїзд дітей за кордон не надає, що порушує його права та не відповідає інтересам дітей.

Насамперед слід зауважити, що матеріали справи не містять належних доказів звернення позивача до відповідача з проханням надання згоди на виїзд дітей за кордон та обізнаності відповідача про таке бажання позивача, як батька. Позивачем хоч і надана до матеріалів позову заява адресована відповідачу про надання дозволу на виїзд дітей за кордон, проте відсутні жодні докази її направлення (вручення) та одержання відповідачем.

Також необхідно наголосити, що наявні у справі матеріали та пояснення сторін, в їх сукупності, свідчать, що між сторонами існують напружені, неприязні стосунки і постійні суперечки щодо участі у вихованні дітей.

Вищевказані фактичні обставини справи сторонами не заперечуються.

Зі змісту резолютивної частини оскаржуваного рішення вбачається, що судом надано дозвіл на виїзд дітей за кордон на період літніх канікул з 01.06.2016 по 01.07.2016 у супроводі батька ОСОБА_4 без згоди та супроводу матері дітей - ОСОБА_3, тобто без визначення держави прямування.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Відповідно до вказаного пункту виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий: якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску; якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном; а також у разі пред'явлення наступних документів або їх нотаріально засвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, у разі відсутності нотаріально посвідченої згоди одного з батьків на виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, дозвіл на виїзд з України неповнолітнього без згоди та супроводу другого з батьків може бути наданий рішенням суду з обов'язковим зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Суд першої інстанції надаючи дозвіл на виїзд дітей за кордон у супроводі батька без згоди матері, не вказав державу прямування, обмежившись лише часовим проміжком перебування, що не відповідає вимогам закону.

Не зазначивши державу прямування суд тим самим фактично дозволив виїзд дітей за кордон у будь-які країни світу, що є не припустимим з точки зору закону та не відповідає інтересам дітей, в тому числі й щодо безпечної подорожі в ту чи іншу країну.

Також слід наголосити, що надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу одного з батьків у будь-які країни є надмірним. При цьому, Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені постановою КМУ від 27.01.1995 № 57, які регулюють правила виїзду, в тому числі неповнолітніх громадян України, вказують, що неповнолітня дитина може здійснювати виїзд за умови наявності згоди із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, однією із істотних умов самостійного виїзду неповнолітнього є згода або інший дозвіл обох батьків або іншого з батьків, в якому повинно зазначатися держава прямування та часовий проміжок перебування.

Статтею 141 СК України закріплено рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини.

У зв'язку із викладеним задоволення позовної вимоги про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу матері та без конкретизації держави прямування, не відповідає положенням, визначеним Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995 № 57 та ставить під загрозу порушення прав дитини та одного із батьків, в даному випадку матері дитини.

Також задовольняючи вимоги суд неповно з'ясував обставин, які мають значення для справи, зокрема, щодо сплати позивачем аліментів на утримання дітей, щодо визначення способу участі батька у спілкуванні з дітьми, а також ставлення самих дітей до можливості поїздки за кордон без матері, тощо.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Також, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то у відповідності з вимогами ст. 89 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди та супроводу одного із батьків - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди та супроводу одного із батьків - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва