Справа № 740/1160/16-ц Провадження № 22-ц/795/1099/2016 Головуючий у I інстанції -Кобилецький І. Ф. Доповідач - Шитченко Н. В.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Шитченко Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Мамонової О.Є.,

при секретарі - Шевченко М.О.,

за участю заявника ОСОБА_1, заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати його та постановити нове рішення по суті заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та не взяв до уваги висновок відділу РАЦС про відмову у вирішенні клопотання заявника про внесення змін до свідоцтва про народження в позасудовому порядку.

Заявник зазначає, що саме встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_2 породжує для нього юридичні наслідки, що підтверджується визнанням заінтересованими особами по справі його заявлених вимог. Також вказує, що посилання суду на можливість встановлення ОСОБА_2 факту належності їй певного правовстановлюючого документу в порядку окремого провадження суперечить приписам ч. 3 ст. 256 ЦПК України.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту родинних відносин між заявником та заінтересованою особою ОСОБА_2 не породжує для першого ніяких юридичних наслідків, а встановлювати факт родинних відносин для підтвердження спадкових прав особи в майбутньому суд не має права.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам законодавства, яким регулюються спірні правовідносини.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, 1938 року народження, є однією особою і являється його матір'ю (а.с. 3). Свої вимоги заявник мотивував тим, що внаслідок розбіжностей в написанні імені матері в свідоцтві про його народження та у правовстановлюючих документах матері, він буде позбавлений в майбутньому можливості оформити спадщину після смерті матері.

Висновком № 89/02.2.5-83 про внесення змін до актового запису цивільного стану від 18 лютого 2016 року, зробленого начальником відділу ДРАЦС Ніжинського МРУЮ, було відмовлено у задоволенні прохання заявника ОСОБА_1 про внесення змін до актового запису про його народження, а саме, зміні власного ім'я матері з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2» (а.с. 13). Вказаний висновок мотивований тим, що актовий запис про народження матері заявника не зберігся, а відповідно до актового запису про шлюб батьків заявника та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про шлюб зазначено власне ім'я дружини - ОСОБА_3. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Внесення змін до актових записів цивільного стану відповідно до ст. 22 вищевказаного закону провадиться відділами ДРАЦС за наявності достатніх підстав, яких у даному випадку встановлено не було.

Відповідно роз'яснень п. 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника, тощо.

Звернувшись до суду з вимогою про встановлення факту родинних відносин, ОСОБА_1 зазначив підставою для цього необхідність в майбутньому оформлення спадкових прав після смерті матері.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність законних підстав для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1, оскільки останнім не зазначено належних доказів породження для нього юридичних наслідків встановленням вказаного факту на час розгляду цієї цивільної справи.

Крім цього, звертаючись до суду, ОСОБА_1 просив встановити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2, 1938 року народження, є однією особою і являється його матір'ю, тобто просив встановити не факт родинних відносин, а факт тотожності особи. За положеннями ч. 3 п. 12 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 судами не встановлюється факт тотожності особи.

ОСОБА_1 не позбавлений можливості виправити помилку щодо написання імені матері у свідоцтві про народження шляхом звернення до адміністративного суду з позовом про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану.

Не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення твердження заявника про безпідставне неприйняття судом визнання його вимог заінтересованою особою, оскільки вони являються довільним тлумаченням відповідної правової норми з боку заявника. Крім цього, за положеннями ст. 174 ЦПК України суд зобов'язаний перевірити, чи не суперечить закону визнання заяви заінтересованою особою, і лише у випадку наявності для цього законних підстав ухвалти рішення про її задоволення. Тому дії суду в ході розгляду даної справи, в тому числі щодо неприйняття визнання заінтересованою особою поданої ОСОБА_1 заяви, відповідали положенням цивільно-процесуального законодавства.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: