УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи Старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Тупілко Г.Ю., ОСОБА_6, Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві про визнання рішення державного виконавця з приводу визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів незаконним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, у якій просив визнати незаконним рішення державного виконавця з приводу визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Обґрунтовував тим, що на виконанні у ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист №2-1750/8 про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження в травні 2011 року представник скаржника виявив у матеріалах розрахунок заборгованості по аліментах від 08 листопада 2011 на суму 33357,54 грн. Вважає, що при вчиненні вказаного розрахунку державним виконавцем були допущені значні порушення, зокрема, не зазначено суми заробітку боржника з посиланням на документи або довідки про заробітну плату, також відсутні дані щодо сум, з яких вираховувалася процентна частина в якості аліментів. Надані позивачем 25 травня 2011 документи стосовно отримуваного ним заробітку під час складення розрахунку не бралися до уваги, незважаючи на їх наявність в матеріалах провадження. Крім того, вказані державним виконавцем в певні періоди суми взагалі не співвідносяться з даними наданих ОСОБА_4 довідок, інколи є навіть більшими ніж сума отриманої за місяць заробітної плати. В період з листопада 2008 року по березень 2011 року ОСОБА_4 взагалі не працював, про що ним зазначено в заяві від 04 листопада 2011 року, поданій державному виконавцю, проте останній на даний факт уваги не звернула. При визначенні розміру доходу за період, коли ОСОБА_4 не працював, державний виконавець брав не той розмір доходу, який він мав станом на здійснення розрахунку, а середній по м. Києву. За таких обставин, оскільки розрахунок заборгованості було здійснено державним виконавцем з численними порушеннями, просив його скасувати.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_4 про визнання рішення державного виконавця з приводу визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів незаконним. Визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Тупілко Г.Ю. в ході виконавчого провадження по виконавчому листу №2-1750/8 від 30 травня 2000 року, про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини всіх видів заробітної плати . Скасовано розрахунок заборгованості по аліментам від 08 листопада 2011 на суму 33357,54 грн, який складено старшим державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ТупілкоГ.Ю. в ході виконавчого провадження по виконавчому листу № 2-1750/8 від 30 травня 2000 року, про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ј частини всіх видів заробітної плати.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року ухвалу районного суду скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовлено.

ОСОБА_4, не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить її скасувати та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції. Належним чином перевірив підстави скарги щодо визнання незаконним рішення державного виконавця з приводу визначення розміру заборгованості зі сплати аліментів, на які посилався скаржник, доводи апеляційної скарги та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення скарги, у зв'язку із чим, скасував ухвалу місцевого суду.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, виходив з того, що у разі надходження виконавчого документа державний виконавець повинен визначити розмір заборгованості за аліментами. Розмір заборгованості обчислюється, виходячи з розміру аліментів, установленого рішенням суду. Розмір коштів, що підлягають сплаті щомісяця, підраховуються й підсумовуються за період, коли стягнення аліментів фактично не здійснювалося. Тому загальний розмір заборгованості виражається не у відсотковому відношенні, а завжди становить певну суму. Визначивши розмір заборгованості за аліментами, державний виконавець повідомляє про нього стягувача і боржника (ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

Спір щодо питання про розмір заборгованості за заявою заінтересованої особи вирішується судом (ч. 7 ст. 74 Закону «Про виконавче провадження»).

Зокрема, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що обраховуючи розмір аліментів державний виконавець діяв в межах повноважень, однак боржник не погоджується з визначеним розміром аліментів, тобто фактично між сторонами (стягувачем і боржником) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами. Такий спір підлягає вирішенню в позовному провадженні у відповідності з вимогами ЦПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України, у суду першої інстанції були відсутні належні процесуальні підстави для розгляду заявлених боржником вимог.

Висновки суду узгоджуються з висновками Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даного питання, судом апеляційної інстанції не вбачається.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук