У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_7 про визнання права власності у порядку спадкування за правом представлення, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_7 про визнання за нею право власності на 4/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за правом представлення після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року бабусі ОСОБА_8 та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року дідуся ОСОБА_9.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року, позов ОСОБА_6 задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 4/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом за правом представлення, після смерті бабусі ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року та дідуся ОСОБА_9, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 належали в річних долях 8/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 21 грудня 1998 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_8 померла.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, яка складалася з 4/100 частин зазначеного домоволодіння. За життя ОСОБА_8 заповіту не склала.

Спадкоємцями за законом, яка відкрилась після смерті останньої є ОСОБА_9 (чоловік померлої); ОСОБА_7 (син померлої - відповідач у справі) та ОСОБА_6 (внучка померлої, яка є донькою сина останньої - ОСОБА_10.).

ОСОБА_10 - батько позивача - помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим відділом РАГС виконкому Білгород-Дністровської міськради Одеської області ІНФОРМАЦІЯ_3 року, актовий запис №569.

Жоден з вищевказаних спадкоємців не оформив свої спадкові права на майно померлої ОСОБА_8, оскільки не отримав свідоцтво про право на спадщину, як це передбачено ст.ст.1296-1298 ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, яка складається з 4/100 частин спірного домоволодіння.

За життя ОСОБА_9 заповіту не склав.

Після смерті останнього спадкоємцями за законом є ОСОБА_7 (син померлого) та ОСОБА_6 (внучка померлого).

23 жовтня 2014 року ОСОБА_7 звернувся до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6 (через 4 дні після досягнення повноліття) подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті своїх бабусі та дідуся (копія заяви знаходиться у матеріалах справи).

14 березня 2015 року Білгород-Дністровською міською державна нотаріальна контора Одеської області надіслала ОСОБА_6 листа №364/02-14 та листа №365/02-14, яким її було повідомлено про відмову у видачі свідоцтв про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року після смерті баби та діда у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на частку домоволодіння.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України за правом представлення внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно виходив із того, що ОСОБА_6 має право на спадщину після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за правом представлення як внучка померлих спадкодавців, оскільки її батькові належали б 4/100 частини спірного домоволодіння, якби він був би живим на час відкриття спадщини, а тому дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, оскільки висновків судів попередніх інстанцій не спростовують і зводяться до переоцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та вірно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова С.О. Карпенко Г.І. Мостова