Провадження № 2/235/21/16
Справа № 235/5113/15-ц
РІШЕННЯ
іменем України

23 травня 2016 року м. Красноармійськ
Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.
при секретарі Іванченко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
В липні 2015 року на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яка дана позивачем на пошту 24 червня 2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проживає один, пенсію не отримує у зв`язку з проведенням у м. Донецьку антитерористичної операції, ніяких коштів не від кого не отримує, за станом здоров`я потребує піклування та матеріальної допомоги. Відповідач є йог сином, який з 1977 року мешкає в м. Оренбурзі Російської Федерації, працює, отримує велику пенсію як військовослужбовець, отже може надавати матеріальну допомогу на його утримання, однак ухиляється від виконання обов`язку по утриманню батька, у зв`язку з чим він просить стягнути з відповідача на його користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності.
Відповідач, допитаний згідно положень Мінської конвенції "Про правову допомогу та правових відносинах з цивільних, сімейним та кримінальним справах" від 22.01.1993р., позов не визнав, не заперечував проти розглянути за його відсутності. В наданих суду письмових запереченнях проти позову відповідач зазначив, що є сином ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і на теперішній час проживає в АДРЕСА_1 з 1992 року. Посилаючись на рішення Вищого адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року, позивач зазначив, що громадяни України, які проживають на непідконтрольних Україні територіях, не позбавлені соціальних виплат (пенсій) і можуть їх отримувати на підконтрольних державній владі територіях самостійно або через своїх представників. Він ніколи не отримував пенсії військовослужбовця, оскільки восени 1989 року був звільнений з рядів військових сил у зв`язку зі скороченням чисельності, відслужив, включаючи військове училище, 12 років, отже не набув права на військову пенсію. Зазначив, що на даний момент він не працює. Організація, в якій він працював раніше, припинила свою діяльність і направила його трудову книжку в офіс, що розташований в м. Москва, у зв`язку з чим він не може працевлаштуватись на роботу на стати на облік на біржу праці як безробітний. До теперішнього часу з ним не був здійснений повний розрахунок по заробітній платі колишнім роботодавцем. Вказав на те, що разом з позивачем проживає також його дочка ОСОБА_3 , чоловік сестри, а також їх двоє повнолітніх дітей, що повинно бути враховано судом при вирішенні справи. Вважав, що провадження у справі відкрито з порушенням правил підсудності - не за зареєстрованим місцем проживання позивача.
Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.
Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.
Обставиною, визнаною відповідачем, а тому такою, що не підлягає доказуванню відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України, є те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач є отримувачем пенсії за віком, яка йому призначена з 5 березня 1985 року, отже є непрацездатним.
Пунктом 2 ст.32 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, підписаної 22.01.1993р., ратифікованої 10.11.1994р., яка набрала силу 14.04.1994р., передбачено, що у справах про стягнення аліментів з повнолітніх дітей застосовується законодавство Сторони, що домовляється, на території якої має місце проживання особа, яка претендує на отримання аліментів.
Відповідно до положень ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Згідно ч.1 ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більше як три роки.
Як зазначено у ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у тврдій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Відповідач перебував в рядах збройних сил СРСР з 5 серпня 1977 року по 18 вересня 1989 року.
Згідно довідки військового комісаріату Оренбурзької області по Північному округу міста Оренбурга від 06.11.2015р. № СиПО/215 ОСОБА_2 серед отримувачів пенсії від МО РФ не рахується.
З повідомлення Управління соціального захисту населення Красноармійської міської ради від 05.05.2016р. вх. № 01-05-1018 випливає, що за результатами перевірки по Єдиній інформаційній базі даних про взяття на облік переміщених осіб станом на 4 травня 2016 року ОСОБА_1 на обліку в управлінні не зареєстрований.
Виходячи з аналізу положень статей, якими врегульовані відносини між повнотілими сином дочкою та батьками щодо обов`язку утримувати останніх та його виконання, що містяться в главі 17 СК України, необхідною умовою для настання обов`язку по утриманню повнолітніми дітьми своїх батьків, є непрацездатність батьків і потреба їх у матеріальній допомозі. Можливість надання матеріальної допомоги сином, дочкою не є необхідною складовою для вирішення питання про стягнення аліментів на утримання батьків.
Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Позивачем не надано доказів того, що він потребує матеріальної допомоги, а тому, не дивлячись на те, що він є непрацездатним в силу віку, в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки для настання цивільно-правової відповідальності за ст.202 СК України необхідна наявність двох її складових - непрацездатність батьків і потреба їх у матеріальної допомозі.
Суд вважає посилання відповідача на відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності безпідставним з огляду на наступне.
Статтею 1 Закон України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції від 12 серпня 2014 року № 1632-УП визначена територіальна підсудність справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, необхідних процесуальних дій по таким справам без відновлення втраченої справи, що забезпечує більш оперативний захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників судового процесу.
Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року № 27/0/38-14 Про визначення територіальної підсудності справ відповідно до частини першої статті 1 Закону України Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції визначена територіальна підсудність цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, зокрема, Кіровського районного суду міста Донецька Красноармійському міськрайонному суду Донецької області.
Отже, позивач провадження у справі про стягнення аліментів було правомірно відкрито суддею Красноармійського міськрайонного суду Донецької області.
Відповідно до Пунктом 2 ст.32 Конвенції про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам, підписаної 22.01.1993р., ратифікованої 10.11.1994р., яка набрала силу 14.04.1994р., ст.ст.202, 204, 205 СК України, керуючись ст.ст.15, 60, 88, 213-215 ЦПК Укрїни, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Назаренко