Справа № 569/1340/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О. О.

з секретарем Слободенюк В.М.

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про позбавлення батьківських прав стосовно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування вимог вказує, що вона є матір'ю двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач - їх батько, ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не цікавиться розвитком та станом здоров'я дітей, не дбає про їх інтереси, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми. Жодних з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової та будь-якої іншої участі у вихованні дітей. За рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання дітей, однак він їх не сплачує. Позивач перебуває на пенсії. Всі питання по вихованню дітей вирішує самостійно без участі та підтримки відповідача. Останній з 2003 року по 2008 рік відбував покарання у вигляді позбавлення волі за нанесення тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть. Він зловживає спиртними напоями, схильний до агресії. Оскільки відповідач постійно погрожує фізичною розправою, їй та дочці наносив тілесні ушкодження, вона змушена була з дітьми змінити місце проживання.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що матеріально допомагає дітям, зокрема купляв продукти харчування, купив дочці на 14 років телефон, на 16 років ланцюжок та застрахував життя двох дітей на загальну суму 6 000 грн. З серпня 2015 року по даний час з дітьми не спілкується, оскільки вони до нього не приходять. Тілесні ушкодження дочці умисно не завдавав.

ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_2 рідко надає матеріальну допомогу на її утримання, влаштовує пиятики, сварки, неодноразово бив її, після чого на тілі залишалися гематоми, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неї.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи по суті подав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, вказав, що проти задоволення позову не заперечує.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об'єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач в зареєстрованому шлюбі не перебували, однак вони є батьками двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується їх свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 та НОМЕР_2 (а.с.9) та свідоцтвами про встановлення батьківства серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_4 (а.с.11).

Неповнолітні діти проживають з позивачем, що стверджується довідкою про склад сім'ї № 93, виданою Житлово-комунальним підприємством «Перспективне»(а.с.10), та перебувають на її утриманні.

ОСОБА_4 навчається у 8-А класі СПШ №15 Рівненської міської ради. Впродовж навчання вихованням ОСОБА_4 займається виключно матір. Із батьком класний керівник ніколи не спілкувалася. Він не брав участі у навчально-виховному процесі, у школі не з'являвся, не телефонував, не цікавився успішністю сина та не брав будь-якої участі в житті житини, що стверджується довідкою № 1 від 05 січня 2016 року виданою Рівненською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №15 Рівненської міської ради (а.с.27).

ОСОБА_3 навчається у Рівненському навчально-виховному комплексі «Колегіум» Рівненської міської ради. Впродовж навчання в колегіумі вихованням ОСОБА_3 займалася виключно матір. Із батьком класний керівник ніколи не спілкувалася. Він не брав участі у навчально-виховному процесі, у школі ніколи не з'являвся, не телефонував, не цікавився успіхами доньки та не брав будь-якої участі в житті дитини та школи, що стверджується довідкою №2 від 04 січня 2016 року, виданою Рівненським навчально-виховним комплексом «Колегіум» (а.с.28).

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї позивача, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1, від 13 січня 2016 року, в квартирі створені умови для проживання, виховання та розвитку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.26).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-637 від 22 березня 2016 року ОСОБА_2 з 2003 року по 2009 рік перебув в місцях позбавлення волі. За рішенням Рівненського міського суду від 2003 року з відповідача на користь позивача на утримання дітей було стягнуто аліменти. Відповідно до інформації державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, він має заборгованість по несплаті аліментів. Позивач разом з дітьми зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. Рік тому відповідач вигнав їх із вказаного будинку. Позивач разом з дітьми проживають в орендованому помешканні за адресою: АДРЕСА_1. В квартирі у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наявні окремі спальні місця, місця для вивчення уроків. Дівчинка пояснила, що останній раз спілкувалася з відповідачем в травні 2015 року, коли він вигнав її з матір'ю та братом з будинку по АДРЕСА_2. Він не телефонує, матеріально не допомагає. ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав тому, що вона не вважає його батьком. Артем пояснив, що також не вважає відповідача своїм батьком. Коли вони разом проживали, то він весь час був п'яний, ображав його, маму та сестру. Він не заперечує проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, бо вважає, що так буде краще. Враховуючи вищевикладені факти орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Отже, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, не цікавиться їх життям, не спілкується з дітьми, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Житлове приміщення, в якому проживає відповідач не придатне до подальшої експлуатації та проживання, що стверджується актом обстеження квартири АДРЕСА_2 від 20 серпня 2012 року (а.с.24).

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов проживання за адресою: АДРЕСА_2 від 14 грудня 2015 року у будинку відсутні умови для безпечного проживання, повноцінного виховання та розвитку дітей (а.с.25).

Крім того, відповідачем були нанесені тілесні ушкодження позивачу та їх дочці. По даному факту було розпочато кримінальне провадження, що стверджується повідомленням УМВС України в Рівненській області №18/Б-469/18/Б-472 від 29 липня 2015 року (а.с.14). Згідно висновку експерта №887 від 25 серпня 2015 року позивачу були спричинені легкі тілесні ушкодження (а.с.29-30).

Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов'язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2, п.3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належні та достатні докази на підтвердження свої заперечень проти позову, якщо такі є, відповідач суду не надав. Доказів тому, що він не виконує своїх батьківських обов'язків з поважних причин судом не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об'єктивності, законності та справедливості, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави, згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір», слід стягнути 551,20 грн.

Керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 60, 88, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня) 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Першко