Справа № 766/6454/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

при секретарі Матієнко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом від імені та в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на ту обставину, що 29.05.2013 року ОСОБА_2 здійснено Пропозицію (оферту) Заява №001-21035-290513 Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», в рамках якого відкрито поточний рахунок №2039 з використанням платіжної картки, оформлено платіжну картку платіжної системи та встановлено позичальнику ліміт Кредитної лінії на рахунку у сумі 10000,00 гривень та на строк 364 днів, відповідно до умов, визначених у Пропозиції.

Представник позивача вважає, що при укладанні вищевказаного Кредитного договору порушені його права, зокрема, як споживача, згідно з норами ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ЗУ «Про третейські суди», ЗУ «Про захист персональних даних, оскільки позичальник з Умовами кредитування, Тарифами належним чином не був ознайомлений, встановлення у кредитному договорі щомісячної плати за обслуговування кредитного ліміту є незаконним, умова кредитного договору про третейське застереження є порушенням ч.1 ст.203 ЦК України, пункти 2.13.18 та 2.13.19.2 кредитного договору суперечать ст.8 ЗУ «Про захист персональних даних», п.1.5 частини 3 Оферти пропозиції, за яким позивач доручив банку здійснити перерахування грошових коштів з кредитних коштів для сплати страхових платежів на користь страхової компанії ПрАТ «СК «Дельта» є несправедливими, а тому є всі підстави для визнання його судом недійсним вцілому. Просив суд визнати недійсним Договір №001-21035-290513 від 29.05.2013 року. Зобов»язати ПАТ «Дельта Банк» прийняти у ОСОБА_2 суму залишкової заборгованості у розмірі 5900 гривень у термін, що передбачався сторонами для погашення кредиту.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не зявились. Від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заперечує проти задоволення позову, надав заперечення проти позову, з підстав, зазначених в них, просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 29 травня 2013 року ОСОБА_2 заповнено заяву ПАТ «Дельта Банк» №001-21035-290513, в рамках якої відкрито поточний рахунок №2039 з використанням платіжної картки, оформлено платіжну картку платіжної системи та встановлено позичальнику ліміт Кредитної лінії на рахунку у сумі 10000,00 гривень та на строк 364 днів, відповідно до умов, визначених у Пропозиції та відповідно до Правил банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів ОСОБА_3 від 20 березня 2013 року протокол №14 і ОСОБА_3(а.с.11-12).

Згідно Довідки від 14.09.2016 року ПАТ «Дельта Банк» заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору №001-21035-290513 станом на 14.09.2016 року складає 13949,00 гривень.

Згідно із ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частини 1, 3 та 5 ст.203 Цивільного кодексу України визначають, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стосовно посилання представника позивача на той факт, що під час укладання підписання заяви №001-21035-290513 від 29 травня 2013 року позивач не була ознайомлена з Правилами, Тарифами та не отримала повну інформацію щодо умов надання кредиту, судом встановлено зі змісту п.7.1 Заяви ОСОБА_2 погодилась, що складовою та невідємною частиною цієї Пропозиції є Правила та ОСОБА_3, з якими вона попередньо ознайомлена, повністю згодна, їх зміст розуміє й положення яких вона неухильно зобовязалась дотримуватися, про що в кінці заяви позивач особисто поставила свій підпис.

З чого також вбачається, що підписуючи заяву, сторони дійшли згоди щодо укладання запропонованої пропозиції (оферти) на зазначених у заяві умовах, а відтак, з власної ініціативи на момент отримання коштів сторони з власної волі на свій розсуд визначили для себе правила подальшої поведінки, зокрема, щодо усіх ризиків, пов'язаних зі зміною обставин, з яких вони виходили при укладенні цього договору.

Крім того, згідно п.14.7 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» (далі-Правила) Клієнт підтверджує своє розуміння і погодження з тим, що положення цих Правил поширюються на його взаємовідносини з ОСОБА_3, що виникають на підставі будь-якого ОСОБА_4 за Продуктом ОСОБА_3, умови надання якого ОСОБА_3 наведені в цих Правилах, та є обовязковими для використання Клієнтом.

Згідно п.14.8 Правил укладанням ОСОБА_4 за Продуктом ОСОБА_3 Клієнт підтверджує отримання примірника такого ОСОБА_4, цих Правил та діючих на момент укладання ОСОБА_4 ОСОБА_3.

Згідно п.14.9 Правил Ці Правила розроблені на невизначений строк та набирають чинності з моменту їх затвердження Радою Директорів ОСОБА_3 та розміщення на Офіційному сайті ОСОБА_3 та/або на інформаційних дошках у відділеннях ОСОБА_3 або інших доступних для ознайомлення місцях.

Згідно п.14.10 Правил до цих Правил можуть бути внесені зміни, про що Банк повідомляє шляхом розміщення на Офіційному сайті ОСОБА_3, сайті Delta Premier та/або інформаційних дошках у відділеннях ОСОБА_3 або інших доступних для ознайомлення місцях за 30 календарних днів до набрання чинності відповідних змін.

Згідно п.14.10.1 Правил Клієнт приймає на себе обовязок самостійно відстежувати наявність/відсутність повідомлення ОСОБА_3 про зміну умов цих Правил на інформаційних стендах у приміщенні ОСОБА_3 та на Офіційному сайті ОСОБА_3/сайті Delta Premier.

Згідно п.14.10.2 Правил запропоновані ОСОБА_3 зміни до цих Правил вважаються погодженими Клієнтом, якщо з дати впровадження останній не звернувся до ОСОБА_3 з письмовою заявою про припинення дії відповідного договору за Продуктом банку, та не здійснив відповідно закриття рахунку.

Зі спірної Заяви та Правил вбачається, що сторони домовились про всі його умови, його сукупну вартість та дійшли згоди з їх приводу, жодних доказів всупереч цьому та добровільності підписання спірної заяви позивачем чи її представником до суду не надано.

Стосовно посилання представника позивача відносно третейського застереження, що на час укладення третейського застереження, між позивачем та відповідачем ЗУ «Про третейські суди» містив заборону розгляду третейськими судами справ у спорах щодо захисту споживачів, необхідно зазначити, що згідно ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарський правовідносин, крім випадків, передбачених законом, а відповідно ст.11 цього закону Третейські суди вирішують спори на підставі Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів та міжнародних договорів України.

Згідно ст.6 Закону України «Про третейські суди» вони можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин за винятком справ,вказаних цій статті.

Статтею 12 Закону України «Про третейські суди», передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Відповідно до практики Верховного Суду України, де Ухвалою від 21 квітня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України встановила: «Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII "Третейське самоврядування" Закону України "Про третейські суди" (справа про завдання третейського суду) визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ЦПК України, ст. 6 Закону України "Про третейські суди"), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України). Одним зі способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин с звернення до третейського суду.

Однак, з урахуванням викладеного, позивач не позбавлена права за захистом свого порушеного права звернутися до суду загальної юрисдикції. Тому підстав для визнання в цій частині спірного договору недійсним немає, крім того позивачем не наведено жодного конкретного факту, на підставі якого третейське застереження у договорі може бути визнано недійсним.

Стосовно посилання представника позивача, що пункти 2.13.18 та 2.13.19.2 спірного ОСОБА_4, якими позбавлено позивача права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, порушує Закон України «Про захист персональних даних», слід зазначити, що відповідно до ст.2 Закону України «Про захист персональних даних» персональними даними є відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Обробка персональних даних, відповідно до ч.5,6 ст.6 Закону України «Про захист персональних даних», здійснюється за згодою суб'єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Обробка даних про фізичну особу без її згоди не допускається, крім випадків, визначених Законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У даному випадку під Законами розуміються всі інші Закони, які надають право на обробку персональних даних із зазначенням чіткого переліку таких даних.

Надання клієнтом - позичальником (боржником) банку інформації та документів, що містять персональні дані, визначено Законом України «Про банки і банківську діяльність», Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», при цьому банк має мету надати клієнту банківську/фінансову послугу, відповідно клієнт здійснює всі необхідні дії для отримання такої послуги, отже банк не має на меті своєї діяльності збір та обробку персональних даних клієнта у розумінні положень Закону України «Про захист персональних даних».

З урахуванням згоди, наданої позивачем на обробку персональних даних під час підписання оскаржуваного ОСОБА_4 29.05.2013 року, в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає.

Щодо порушення ст.55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» та ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» під час підписання позивачем заяви судом встановлено, що 29 травня 2013 року ОСОБА_2 подала заяву на укладення договору добровільного страхування з ПрАТ «СК «Дельта» №002-21002-251112 в інтересах Вигодонабувача АТ «Дельта Банк» для страхування її відповідальності в розмірі загальної заборгованості перед АТ «Дельта Банк». Страхова сума склала 10000,00 гривень, що випливає з суми кредиту, страховий платіж склав 50,00 гривень щомісячно.

Згідно умов договору, підписуючи його, позивач погодилась з усіма його умовами та положеннями.

Разом з цим, квитанції, надані позивачем, про зарахування коштів на картковий рахунок №2039 від ОСОБА_2 за договором №001-21-35-290513 у 2014 році свідчать про визнання позивачем умов кредитного договору (а.с.13-14).

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява №001-21035-290513 від 29.05.2013 року відповідає вимогам Закону України "Про захист прав споживачів", Закону України «Про третейські суди», Закону України «Про захист персональних даних», Закону України «Про банки і банківську діяльність», Цивільного кодексу України та Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк», тому підстав для визнання недійсним ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.203,215 ЦК України у справі не вбачається, та в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 216, 627-629, 638 ЦК України, Законом України "Про захист прав споживачів", Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законом України «Про захист персональних даних», Законом України «Про банки і банківську діяльність», суд

вирішив:

У задоволені позову ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_5, до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання недійсним ОСОБА_4 №001-21035-290513 від 29.05.2013 року та зобовязання ПАТ «Дельта Банк» прийняти у ОСОБА_2 суму залишкової заборгованості у розмірі 5900 гривень у термін, що передбачався сторонами для погашення кредиту відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення суду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 22.11.2016 року

Суддя: С.І.Майдан