АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/401/16 Головуючий 1 інст. - Крівцов Д.А. Справа № 643/3625/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретарів: Маковецької О.П., Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ТОВ «ЮК «Х ЛЕГІОН» - керуючого партнера/директора ТОВ «ЮК «Х ЛЕГІОН» ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, до Приватного підприємства «Гео-Майстер», третя особа Публічне акціонерне товариство «Про КредитБанк» про визнання оцінки неякісною, недійсною, визнання дій протиправними, відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання неякісної та недійсної оцінки вартості квартири АДРЕСА_1, отриману на основі наданого суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання ПП «Гео-Майстер» звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 22.11.2013 року ПАТ «ПроКредитБанк» для задоволення своїх вимог як іпотекодержателя; визнання протиправними дій ПП «Гео-Майстер», як суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, з надання висновків у звіті про незалежну оцінку вартості нерухомого майна - вищевказаної квартири iз заниженням її вартості; Також просила стягнути з ПП «Гео-Майстер» на її (ОСОБА_3.) користь у відшкодування завданої матеріальної шкоди грошові кошти в poзмipi 204885,00 гривень.

Зазначала, що 17.05.2007 року між ПАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір № 6121-1Д-02 іпотеки вищевказаної квартири, яким було забезпечено виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_5 за Рамковою угодою № 6121, Додатковою угодою № 1 від 17.05.2007 року, Договором № 2 від 02.10.2008 року, укладеними між ОСОБА_5 та ПАТ «ПроКредитБанк». У зв'язку з невиконанням умов Рамкової угоди та договорів про надання траншу позичальником ОСОБА_5 утворилась ОСОБА_3 заборгованість, і ПАТ «ПроКредитБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення отягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02.07.2013 року позов ПАТ «ПроКредитБанк» задоволено та в рахунок часткового погашення заборгованості за Рамковою угодою № 6121 від 20.04.2006 року, Договору про надання траншу № 2.21325/6121 від 17.05.2007 року, Договору про надання траншу № 207.25059FW202.97 від 02.10.2008 року в загальному poзмipi 215114,54 грн. звернуто стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці ПАТ «ПроКредитБанк» на підставі договору іпотеки № 6121-1Д-02 від 17.05.2007 року, а саме на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, шляхом надання ПАТ «ПроКредитБанк» права продажу предмету іпотеки від власного імені будь-якій особі-покупцю за ціною, яку буде визначено суб'єктом оціночної діяльності не раніше, ніж за 30 календарних днів до укладання відповідного договору купівлі- продажу.

Відповідно до п. 4 договору купівлі- продажу квартири від 26.11.2013 року ПАТ «ПроКредитБанк» продав вказану квартиру ОСОБА_6 за ціною 196 000,00 грн., визначеною відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна, виконаного ПП «Гео-Майстер» про ринкову вартість квартири станом на 22.11.2013 року.

Згідно звіту про оцінку майна від 11.06.2014 року, складеного суб'єктом оціночної діяльності фізичною особою - підприємцем (ФОП) ОСОБА_7, ринкова вартість вказаної квартири становить 420000,00 грн. У зв'язку з цим вважає, що ринкова вартість квартири, визначена відповідачем ПП «Гео-Майстер», на 224000,00 грн. нижче за дійсну ринкову вартість квартири на момент продажу, що є значною різницею та, як наслідок, порушує права позивача на реалізацію іпотечного майна за дійсну вартість об'єкту нерухомості.

У зв'язку з наведеним ОСОБА_3 вважала, що неякісною та недійсною оцінкою вартості належної їй квартири відповідачем ПП «Гео-Майстер» їй завдано матеріальну шкоду в poзмipi 204885,46 грн., яку позивач просила стягнути на підставі ч.1 ст. 22 ЦК України.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на його безпідставність, зазначав, що виконаний ФОП ОСОБА_7 звіт про оцінку майна не може вважатись належним та допустимим доказом на підтвердження позову. Вважав також, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки звіт про оцінку майна не є правочином чи іншим юридичним актом, який прямо породжує юридичні наслідки.

Розгляд справи відбувся за відсутністю представника третьої особи ПАТ «ПроКредитБанк».

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ТОВ «ЮК «Х ЛЕГІОН» - керуючого партнера/директора ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, неповне з'ясування обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 17.05.2007 року між ПАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір № 6121-1Д-02 іпотеки квартири АДРЕСА_1, яким було забезпечено виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_5 за Рамковою угодою № 6121, Додатковою угодою № 1 від 17.05.2007 року, Договором № 2 від 02.10.2008 року, укладеними між ОСОБА_5 та ПАТ «ПроКредитБанк».

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02.07.2013 року задоволено позов ПАТ «ПроКредитБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно, виселення та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та в рахунок часткового погашення заборгованості за Рамковою угодою № 6121 від 20.04.2006, Договором про надання траншу № 2.21325/6121 від 17.05.2007, Договором про надання траншу № 207.25059FW202.97 від 02.10.2008 в загальному poзмipi 215114,54 грн. звернено стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці ПА'Г «ПроКредитБанк» (заставодержателя найвищого приорітету 1-ї черги), відповідно до Договору іпотеки № 6121-1Д-02 від 17.05.2007, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В., зареєстрованого в peєcтpi за № 1657, а саме: на належну ОСОБА_3 квартиру загальною площею 47,4 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом надання ПAT «ПроКредитБанк» права продажу предмету іпотеки від власного імені будь-якій особі-покупцю за ціною, яка буде визначена суб'єктом оціночної діяльності не раніше ніж за 30 календарних днів до укладання відповідного договору купівлі-продажу. Надано ПAT «ПроКредитБанк» проводити всі необхідні дії, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на вказану квартиру, що передують укладанню договору купівлі - продажу від власного імені, включаючи право внесення даних до Державного реєстру прав про державну реєстрацію прав та їx обтяжень, отримання відповідних витягів з нього тощо, і ОСОБА_3 виселено з квартири. Також визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 29.07.2011 року, реєстровий № 2799, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. на договорі іпотеки № 6121-1Д-02 від 17.05.2007 року.

Зазначене рішення суду набрало законної сили, не змінено та не скасовано в установленому законом порядку.

На виконання цього рішення суду 26.11.2013 року між ПАТ «ПроКредитБанк» як продавцем та ОСОБА_6 як покупцем укладено договір купівлі- продажу вищевказаної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В., зареєстрований в peєcтpi за № 4810.

Відповідно до умов цього договору ПАТ «ПроКредитБанк» передав у власність покупця ОСОБА_6 вищевказану квартиру за ринковою вартістю 196000,00 грн., визначеною згідно Висновку про вартість майна, виданого ПП «Гео-Майстер» 22.11.2013 року.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності її вимог, оскільки оригінал цього звіту про оцінку майна не був наданий до суду, рецензування цього звіту відповідно до вимог ст. 13 Закону України від 12 липня 2001 р. № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» не проводилося. Наданий на обґрунтування позову звіт про оцінку майна від 11.06.2014 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, не є рецензією на висновок про вартість майна, виконаним ПП «Гео -Майстер» 22.11.2013 року, і містить інші дані про оцінку вищевказаної квартири.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на законі та наданих сторонами доказах.

У положеннях ч. 1 ст. З, ч. 1 ст. 9 Закону від 12 липня 2001 р. № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон № 2658-ІІІ) зазначено, що оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами: положеннями (національними стандартами) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиками та іншими нормативно-правовими актами, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України, і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Тому звіт з оцінки майна не є юридичною формою рішення певного органу, зокрема суб'єкта оціночної діяльності, оскільки він не спрямований на регулювання певних суспільних відносин і не має обов'язкового характеру для суб'єктів цих відносин з огляду на наявність процедури рецензування та можливості незатвердження звіту його замовником.

Тобто звіт про оцінку майна відповідно до вимог ст. 11 ЦК України є актом ненормативного характеру і породжує права та обов'язки тільки у того суб'єкта (чи визначеного ним певного кола суб'єктів), якому він адресований.

Відповідно до п.п. 57-58, 62-64, 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМ України № 1440 від 10.09.2003 року, звіт про оцінку майна складається оцінювачем у стислій формі.

У випадку необхідності доопрацювання звіту таке доопрацювання здійснюється оцінювачем та суб'єктом оціночної діяльності, який складав звіт про оцінку майна.

Рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує звіт. Рецензування полягає у неупередженому об'єктивному розгляді оцінки майна особою, яка не має особистої матеріальної або іншої заінтересованості у результаті оцінки. За результатами роботи рецензент готує рецензію у письмовій формі.

Рецензія не повинна містити власного висновку про вартість об'єкта оцінки.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується представником ОСОБА_3 остання не отримувала звіту ПП «Гео -Майстер» про оцінку належної їй квартири, про наявність якого дізналась після продажу ПАТ «ПроКредитБанк» квартири, тому не мала можливості звернутися із заявою про рецензування звіту відповідно до ст. 13 Закону № 2658-ІІІ.

Між тим судом першої інстанції обґрунтовано зроблений висновок про те, що

наданий ОСОБА_3 на обґрунтування позову звіт про оцінку майна від 11.06.2014 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_7, не є рецензією на висновок про вартість майна, виконаним ПП «Гео -Майстер» 22.11.2013 року, і містить інші дані про оцінку вищевказаної квартири, оскільки проведений через рік після продажу квартири, і є по суті висновком іншої особи - оцінювача, який має такий самий оціночний характер.

За вищезазначених обставин доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ПП «Гео -Майстер» не дотримався вимог ст.ст. 3, 8,12, 25,31 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та п.16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» є припущеннями позивача і не підтверджені належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст.ст. 11,58-60 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання позивача про проведення судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів вважає необґрунтованими. Клопотання представника позивача про призначення незалежної судової експертизи з метою перевірки правильності проведення та обґрунтованості звіту про оцінку майна ПП «Гео -Майстер» від 22.11.2013 року по суті містить ті ж питання та вимоги, які зазначені в ст. 13 Закону № 2658-ІІІ щодо порядку рецензування звіту про оцінку майна, а такий вид перевірки звітів про оцінку майна не передбачений чинним законодавством.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», в якій визначені підстави та порядок іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. ( Частина

статті 38 із змінами, внесеними згідно із Законом N 3273-IV ( 3273-15 ) від 22.12.2005).

Враховуючи вищезазначені вимоги закону, колегія суддів вважає, що відповідальність перед іпотекодавцем ОСОБА_3 за укладеним договором № 6121-1Д-02 іпотеки за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього повинен нести іпотекодержатель ПАТ «ПроКредитБанк», а не ПП «Гео-Майстер», вина якого у спричиненні збитків позивачем не доведена.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що є підставою відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: