Справа №489/3538/16-ц 10.10.2016 10.10.2016 10.10.2016
Справа № 489/3538/16-ц
Провадження № 22ц/784/2062/16 Головуюча в першій інстанції Тихонова Н.С.
Категорія 34 Доповідач в апеляційній інстанції Довжук Т.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Довжук Т.С.,

суддів: Данилової О.О., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю позивачки ОСОБА_3,

представника позивачки ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5- ОСОБА_6,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_5

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року по справі за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_5, ОСОБА_7,

третя особа, яка не заявляе самостійних позовних вимог,

ОСОБА_8,

про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

15 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивачка зазначала, що 26 серпня 2015 року сталася дорожньо - транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля MITSUBISHI LANCER 2.0, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під її керуванням та який належить їй на праві власності, і автомобіля НОМЕР_2, під керування ОСОБА_5 власником якого є ОСОБА_8. Цивільно - правова відповідальність була застрахована ОСОБА_7 в публічному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» за полісом № АЕ/4927980 (страхувальник автомобіля, яким керував ОСОБА_5.). Згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2015 року винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_5

28 вересня 2015 року нею було сплачено ПП ОСОБА_9 вартість відновлювального ремонту в розмірі 32 545 грн., але страхова компанія виплатила їй частину страхового відшкодування в сумі 13 370 грн. 88 коп. Тобто, фактичні витрати на ремонт автотранспортного засобу перевищили розмір страхового відшкодування на 19 174 грн. 12 коп., які нею були сплачені особисто. Також вважає, що ОСОБА_7 має відшкодувати їй суму франшизи в розмірі 1 000 грн.

Посилаючись на вищезазначене та вимоги ст. ст. 1166, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, позивачка просила стягнути: з ОСОБА_5 на її користь 19 174 грн. 12 коп.; з ОСОБА_7 на її користь 1 000 грн. розмір франшизи та вирішити питання щодо розподілу судового збору.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на відновлювальний ремонт автомобіля в розмірі 19 174 грн. 12 коп., з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 суму франшизи в розмірі 1 000 грн. Також вирішено питання щодо стягнення судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову в повному обсязі. На думку апелянта рішення ухвалено з порушенням норм процесального законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, її представника та представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вірно виходив із наявності вини водія ОСОБА_5, яка підтверджена постановою суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, та вимог ст. 1194 ЦК України, відповідно до умов якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як вбачається з матеріалів справи, 26 серпня 2015 року близько 09 год. 30 хв. сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля MITSUBISHI LANCER 2.0, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під її керуванням, та автомобіля НОМЕР_2, під керування ОСОБА_5 Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та зазнали матеріальних збитків.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2015 року винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано ОСОБА_5 (а.с. 6).

Згідно полісу № АЕ/4927980 укладеного між ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та ОСОБА_7, останній здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Розмір франшизи складає 1 000 грн. (а.с.7, зворот).

Згідно рахунку та акту виконаних робіт № ЧП-0000025 від 28 вересня 2015 року розмір відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI LANCER 2.0, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 32 545 грн. (а.с. 11).

Вказана сума позивачкою була сплачена 28 вересня 2015 року, що підтверджується квитанцією (а.с. 12).

Виконання робіт по відновлюванному ремонту та встановлення нових деталей повністю відповідають характеру пошкоджень автомобіля, належного позивачці, встановленому актом його огляду від 31 серпня 2015 року (а.с. 13).

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України встановлено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страховим полісом № АЕ/ 4927980 встановлено ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., а страховою компанією ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» сплачено позивачці з урахуванням зносу автомобіля 13 370 грн. 88 коп., а тому підлягає стягненню різниця між фактично виплаченою і невідшкодованою сумою (а.с. 7 зворот).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілої, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, а також положення частини 2 ст. 22 ЦК України відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Обов?язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві, а експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі на виконання судом вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що оцінка вартості відновлюваного ремонту автомобіля MITSUBISHI LANCER відповідачем ОСОБА_5 не оскаржувалась та клопотання про призначення судової експертизи з зазначеного предмету, ним в суді не заявлялось. Крім того, будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач ОСОБА_5 суду не надав, а тому суд, відповідно до вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів.

Таким чином, висновок суду, що позивачка отримала від страховика лише частину понесених нею витрат на відновлюваний ремонт її автомобіля, а тому неоплачена частина вартості вказаного ремонту повинна бути стягнута з відповідача ОСОБА_5, є правильним.

Посилання ОСОБА_5 в апеляційній скарзі на те, що він не отримав від позивачки відомостей щодо проведення оцінки та часткового демонтажу з його викликом та комісаром страхової компанії не заслуговують на увагу, так як не спростовують правильних висновків суду.

Крім того, пунктом 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортниз засобів передбачено, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення КТС (після їх узгодження із виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення.

Тобто, вказана норма не встановлює обов'язковість виклику заінтересованих осіб для технічного огляду, а передбачає лише можливість такого виклику у разі наявності такої потреби.

Не заслуговують на увагу і посилання в апеляційній скарзі на те, що у скоєнні ДТП є вина також і позивачки, так як вказане спростовується постановою Ценрального районного суду м. Миколаєва від 07 жовтня 2015 року (а.с. 6).

Доводи апеляційної скарги, що рішення ухвалено з порушенням норм процесального законодавства є безпідствними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні закону.

Рішення суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_7 суми франшизи в розмірі 1 000 грн. в апеляційному порядку не оскаржувалось та законність рішення саме в цій частині колегією суддів не перевірялось.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а тому відстуні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: О.О. Данилова

В.І. Темнікова