Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 59 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Матюшенка І.В., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" в особі Коростенського району електричних мереж про визнання рішення комісії неправомірним та його скасування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2015 року,

встановила:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати неправомірним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПКЕЕ та ПКЕЕН Коростенського району електричних мереж Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» (далі - Коростенський РЕМ ПАТ «ЕК «Житомиробленерго») від 19 лютого 2014 року по розгляду акту №011574 від 30 січня 2014 року. Зазначала, що зазначене рішення енергопостачальної компанії є незаконним, акт про порушення правил користування електричною енергією від 30 січня 2014 року (далі - акт) не відповідає вимогам законодавства, а тому проведення нарахувань по ньому є безпідставним та суперечить Методиці визначення обсягу та вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національною комісією регулювання електроенергетики України 04 травня 2006 року № 562, (далі - Методика). Крім того, договір на постачання електричної енергії укладено не з нею, а з іншою особою.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позову. Вважає, що суд безпідставно зазначив про неможливість оскарження рішення комісії і не дав оцінку доводам позовної заяви.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 грудня 2008 року між ВАТ «ЕК «Житомиробленерго», правонаступником якого є ПАТ «ЕК «Житомиробленерго», та ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_1, укладено договір про користування електричною енергією по АДРЕСА_1 (а.с. 8-11, далі - Договір). ОСОБА_1 є власником будинку за цією адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 грудня 1995 року та договору дарування від 14 грудня 1995 року (а.с. 161-163).

30 січня 2014 року працівниками Коростенського РЕМ в присутності ОСОБА_1 складено акт про порушення п. 42 Правил користування електричною енергією, шляхом самовільного підключення електропроводки та струмоприймачів до електричної мережі з порушенням схеми обліку: змонтована розетка із схованою електропроводкою. Акт підписаний ОСОБА_1 та трьома представниками РЕМ (а.с. 23).

Комісією з розгляду актів про порушення ПКЕЕ та ПКЕЕН 19 грудня року проведено засідання та складено протокол, в якому прийнято рішення про визнання акта від 30 січня 2014 року правомірним, нараховано по акту у відповідності з пунктом 2.7 Методики з дня останньої технічної перевірки 09 квітня 2012 року за перерізом алюмінієвого проводу 2,5 кв. мм (24А) обсяг необлікованої електричної енергії на 25118 кВт/год. на суму 13285,01 грн. та запропоновано сплатити її до 01 березня 2014 року (а.с. 24-26).

ОСОБА_1 була присутня на засіданні комісії, від підпису відмовилася.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач енергії несе відповідальність за шкоду, заподіяну енергопостачальнику внаслідок невідповідності технічного стану електроустановок споживача та/або схеми живлення споживача вимогам нормативно-технічних документів, згідно з умовами договору.

За змістом п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається в енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих правил розглядається комісією, на засіданні якої має право бути присутнім споживач. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, розрахунок проведених нарахувань. У разі відмови споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття рішення на користь енергопостачальника (крім виявлення випадку самовільного підключення).

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Таким чином, сам по собі складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження дій щодо факту складання такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов'язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний в якості доказу під час вирішення іншого спору, зокрема при заявленому позові про відшкодування матеріальних збитків у разі пошкодження приладу обліку електричної енергії, при вирішенні якого суд зобов'язаний дати оцінку цьому акту.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у своїх постановах від 06 червня 2011 року № 6-4ц11, від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11, від 30 травня 2012 року № 6-3765вов09.

Враховуючи положення норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, правові позиції Верховного суду України, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України, оскарження дій щодо факту складення акта, самого акта та рішення щодо розгляду цього акта, які не встановлюють для позивача будь-яких обов'язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Зазначені акт та рішення можуть бути визнані в якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов'язковими до виконання, зокрема, при визнанні дій відповідача щодо відключення від електропостачання неправомірними та відшкодуванні шкоди або при заявленому позові про стягнення матеріальних збитків, заподіяних розкраданням електроенергії у разі самовільного підключення до електромережі або споживанні електроенергії без приладів обліку, при вирішенні яких суд зобов'язаний буде дати оцінку вказаним акту та рішенню.

За таких обставин, суд першої інстанції, з додержанням вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем ОСОБА_1 не вірно обрано спосіб захисту та з огляду на це її вимоги не підлягають задоволенню.

Наведені в апеляційній скарзі доводи позивача є безпідставними і правильність вищезазначеного висновку суду не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання ОСОБА_1 на пункт 6.42 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ 31.07.1996 №28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 №910), зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за №417/1442, який передбачає можливість оскарження рішення комісії споживачем у суді, не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки дія цих Правил, відповідно до п. 1.1., поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: