Справа № 452/2746/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"06" грудня 2016 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого судді Казана І.С.
при секретарі Топорович В.В.,
із участю: позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно, а саме на будинковолодіння в селі Максимовичі Самбірського району по вул. Івана Франка, 42 Львівської області. Позивач посилається на те, що відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.04.1990 року будинковолодіння в с. Максимовичі по вул. І. Франка, 42 Самбірського району належало до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_3. Станом на 01.07.1990 року в даному житловому будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 - голова двору та його дружина ОСОБА_4; усім фактичним членам колгоспного двору належало по ? частині цього майна. 01.03.2008 року помер ОСОБА_3 При житті він заповіту не склав, а тому спадкування його майна здійснюється по закону. Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_4 на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. ОСОБА_4 померла 01.02.2010 року. При житті 14.07.2009 року ОСОБА_4 склала заповіт, відповідно до якого все майно, де б воно і з чого не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, заповіла своєму сину ОСОБА_1. Позивач звернувся у Самбірську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в оформленні права власності на вищевказане будинковолодіння, так як даний житловий будинок належав членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, частка кожного якої у свідоцтві про право особистої власності не визначена. Тому позивач просить в судовому порядку постановити рішення, яким визнати його власником спадкового майна.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав звернення до суду та посилався на обставини, зазначені в позовній заяві; просив даний позов задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Самбірського району Львівської області на виклик в суд не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку; подав клопотання про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Тому суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності на підставі наявних даних про права та взаємовідносини сторін у заочному провадженні, проти чого не заперечив позивач.
Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов про визнання права власності на майно в порядку спадкуванняпідлягає задоволенню з наступних підстав:
Із свідоцтва про смерть серії І-СГ №126829 вбачається, що ОСОБА_3 помер 01.03.2008 року.
Відповідно до свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 20.04.1990 року, ОСОБА_3 при житті належав житловий будинок з належними до нього спорудами в с. Максимовичі по вул. І. Франка, 42 Самбірського району, який на той час відносився до суспільної групи колгоспний двір.
Із виданої довідки №2125 від 20.07.2016 року виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Самбірського району Львівської області вбачається, що станом на 01.07.1990 року в будинку №42 по вул. І. Франка в с. Максимовичі Самбірського району, який на той час був колгоспним двором, були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 та ОСОБА_4; на день смерті ОСОБА_3 в с. Максимовичі Самбірського району по вул. І. Франка, 42 проживала та була зареєстрована ОСОБА_4.
Згідно свідоцтва про шлюб серії ЕЧ №109152 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» п. 6 «а» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. За п. 6«б» даної постанови розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору; особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3
Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СГ №206981 вбачається, що ОСОБА_4 померла 01.02.2010 року.
Із заповіту від 14.07.2009 року видно, що ОСОБА_4 на випадок своєї смерті розпорядилася про все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, - відповідно заповіла ОСОБА_1, - позивачу в цивільній справі.
Із приводу спадкування позивач звертався до нотаріальної контори, однак йому було відмовлено в оформленні права власності на будинковолодіння через те, що даний житловий будинок належав членам колгоспного двору на праві спільної сумісної власності, частка якої в свідоцтві про право особистої власності не визначена.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1233 ЦК України ОСОБА_1 являється спадкоємцем по заповіту майна ОСОБА_4
Ураховуючи вище наведені норми законів у сукупності з поясненнями позивача, суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 є підставний та підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214 - 215, 218, 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, - право власності вцілому на будинковолодіння селі Максимовичі по вул. Івана Франка, 42 Самбірського району Львівської області, - в порядку спадкування майна за заповітом після смерті ОСОБА_4, котра померла 01.02.2010 року.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня його проголошення. На заочне рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд протягом цього ж строку із дня отримання його копії.

Суддя