АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка ММ., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 треті особи: ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення сторін, представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 в інтересах якої діє ОСОБА_1, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування посилалася на те, що згідно рішенням виконкому Подільської районної ради народних депутатів м. Києва від 14.10.1974 року за № 820 їй на сім'ю у складі п'яти осіб видано ордер № НОМЕР_1 від 28.10.1974 року на право заняття квартири АДРЕСА_1. На сьогоднішній день у цій квартирі зареєстровано чотири особи, а саме вона, дружина її померлого сина ОСОБА_6 - ОСОБА_2, син ОСОБА_2- ОСОБА_3 та недієздатна повнолітня донька ОСОБА_6 - ОСОБА_4 Відповідачка ОСОБА_2 після одруження з покійним ОСОБА_6 у зазначеній квартирі зареєструвалась за згодою всіх повнолітніх членів сім'ї та вселилась з 02.03.1995 року. У 2003 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 забрали всі свої речі та переїхали проживати в інше місце, в будинок, що знаходиться на території Садового товариства «Хутір Редьки», де по теперішній час проживають. Відповідачі добровільно залишили квартиру, сварок з ними не було, перешкод у користуванні квартирою їм не створювалось, відповідачі не сплачують комунальні послуги.

Оскільки відповідачі не проживають у спірній квартирі понад шість місяців, участі в витратах на утримання кварти та оплаті комунальних послуг не беруть, ОСОБА_1 просила суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Ухвалою суду, постановленою 25.01.2016 року в судовому засіданні, до участі в справі у якості третьої особи залучено ОСОБА_5

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28.09.2016 року в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 треті особи: ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В скарзі посилалася на те, що позивачем були надані докази, які достовірно підтверджували факт не проживання відповідачів на спірній житловій площі з 2003 року. Суд також не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які в судовому засіданні підтвердили факт не проживання відповідачів на спірній житловій площі понад шість місяців. Суд також не дав належної оцінки довідці з місця роботи ОСОБА_3 , щодо його працевлаштування за кордоном, яка належним чином не завірена. Суд встановив, що після ухвалення рішення Оболонського районного суду 29.07.2013 року, яким позивачу було відмовлено в задоволенні позову про зняття відповідачів з реєстраційного обліку, останні навіть не намагались поселитись до спірної квартири, а тому втратили на неї право.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та її представник доводи скарги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 доводи скарги заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 та треті особи до апеляційного суду не з'явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

Поряд з цим нормами глави 59 ЦК України, встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди).

Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов'язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами.

Квартира АДРЕСА_1 є неприватизованою і належить до громадського житлового фонду, а згідно ч.ч. 1-2 ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, за тимчасової відсутності наймача або членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк, за заявою відсутнього, може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав встановленими такі обставини.

Згідно ордера № Г НОМЕР_1 від 28.10.1974 року на житлове приміщення, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Подільської районної ради від 14.10.1974 року № 820, ОСОБА_1 на сім'ю у складі п'яти осіб, а саме: ОСОБА_1, чоловік ОСОБА_10, син ОСОБА_6, син ОСОБА_5, мати чоловіка ОСОБА_11 видано дозвіл на зайняття квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.08.2015 року, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 7).

Згідно довідки КК «Центр комунального сервісу» № 28578 від 18.11.2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, був зареєстрований ОСОБА_6 з 17.09.1987 року, знятий з реєстрації 24.09.2015 року, як померлий (а.с. 24).

Відповідно до довідки форми № З КК «Центр комунального сервісу» № 28578 від 18.11.2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, зареєстровані ОСОБА_1 (наймач), ОСОБА_2 (невістка), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_3 (онук), ОСОБА_4 (онука) (а.с. 23).

Листом Оболонського РУ ГУ МВС України № 52/Я-5168 повідомлено, що з наданих пояснень мешканців будинку АДРЕСА_4, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 не проживають у квартирі № 77, на протязі тривалого часу (а.с. 10).

З довідки СТ «Хутір Редьки» № 66 від 30.06.2007 року вбачається, що ОСОБА_2 є членом садового товариства постійно мешкає з травня 2003 року і користується земельною ділянкою АДРЕСА_5 у Оболонському районі (а.с. 11).

Відповідно до довідки КК «Центр комунального сервісу» № 586/4 від 05.11.2015 року заборгованість по квартплаті та комунальним послугам квартири за адресою: АДРЕСА_3, станом на 01.10.2015 року складає 13 791 грн. 81 коп. (а.с. 25).

Згідно довідки КК «Центр комунального сервісу» № 86/1140 від 12.02.2016 року заборгованість по утриманню будинку та прибудинкової території квартири за адресою: АДРЕСА_2, станом на 01.02.2016 року складає 14 086 грн. 35 коп. (а.с. 55).

За змістом актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 06.04.2015 року та 30.01.2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_2, року в момент обстеження знаходились ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 При обстеженні квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не було вдома (а.с. 61).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29.07.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.12.2013 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні її позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_6, Служба замовника житлово-комунальних послуг Оболонського району у м. Києві, про зняття з реєстраційного обліку. Цим судовим рішенням установлено та відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню те, що за згодою ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєструвалися на житловій площі квартири АДРЕСА_1. Через непорозуміння та сварки в сім'ї, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 тимчасово виїхали проживати в садовий будинок, розташований на Хуторі «Редьки», проте постійно там не проживають, оскільки будинок не є житловим, їхні речі знаходяться у спірній квартирі, вони в ній проживають постійно, іншого житла не мають (а.с. 64, 87-88, 90).

Як вбачається зі змісту перекладу з англійської мови на українську мову довідки Філії «Чімелонг Груп» «Чімелонг Найт Зоо» м. Гуанчжоу від 30.01.2016 року про працевлаштування, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно працює в цій компанії з 18.10.2015 року (а.с. 98-99).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_13 ОСОБА_14 надали показання про те, що відповідачі у спірній квартирі не проживають, а також підтвердили те, що між сторонами мають місце напружені відносини, виникають непорозуміння та сварки.

Оцінивши надані сторонами докази, суд встановив, що відповідачі не проживають на спірній житловій площі з поважних причин, через конфліктність та негативне ставлення один до одного, а тому вони не можуть бути визнані такими, що втратили право на житло.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі вселилися у спірне житло у встановленому законом порядку, відповідачка по справі ОСОБА_2 приходиться невісткою позивачці (дружина її покійного сина), а відповідач ОСОБА_3 рідним онуком; між сторонами склались неприязні стосунки, у зв'язку із чим відповідачі були вимушені тимчасово виїхати на проживання в садовий будинок, що не є житловим; доступу до спірної квартири не мають, внаслідок відношення позивачки; ОСОБА_3 на час пред'явлення до нього позову перебував у іншій країні у зв'язку із роботою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду, так як він в повній мірі відповідає встановленим обставинам справи та вимогам Закону.

Доводи скарги про те, що суду були надані докази не проживання у спірній квартирі з 2003 року, колегія суддів не приймає з огляду на те, що суд надав оцінку поясненням сторін та наявним у справі доказам, та з'ясував причину не проживання відповідачів в спірній квартирі , якою є саме неприязне відношення позивача до дружини покійного сина та онука ОСОБА_3

Доводи представника позивача, щодо не вчинення відповідачами будь-яких дій щодо їх вселення у спірну квартиру, після 2013 року (розгляду іншої житлової справи), колегія суддів не приймає з огляду на те, що відповідачка ОСОБА_2 пояснила суду, що син позивача та її чоловік дуже хворів і помер в серпні 2015року, ці обставини не заперечувала і позивач, яка пояснила , що постійно надавала кошти на лікування свого сина. Відповідно відповідач з чоловіком не вселялись до позивача, через те, що в них були дуже погані стосунки з матір'ю її чоловіка. Вказана обставина підтверджена рішенням Оболонського районного суду м. Києва за 2013 рік.

З позовної заяви вбачається, що з даним позовом позивачка звернулась в листопаді 2015 року, тобто через три місяці після смерті свого сина, що є додатковим підтвердженням вкрай негативного ставлення позивача до відповідачів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що не проживання відповідачів в спірній квартирі носить вимушений характер, через конфліктність стосунків в родині.

Та обставина, що відповідачі проживають в садовому будиночку, не свідчить про те, що вони мають інше рівноцінне житло, до якого виїхали на постійне місце проживання.

При цьому колегією суддів також враховується, що спірна квартира за ордером надавалась в тому числі і на ОСОБА_6, - батька відповідача ОСОБА_3, який з січня 2016 року працює за межами України, що підтверджено довідкою та не спростовано позивачем по справі.

Не проведення відповідачами оплати за житлово-комунальні послуги не може бути підставою для позбавлення їх права на житло. При цьому позивачка має право звернутись до суду з вимогами до відповідачів про відшкодування їй витрат які вона несе за ті комунальні платежі, які нараховуються з урахуванням кількості проживаючих осіб.

Інші доводи висновків суду першої інстанції не спростовують.

Рішення постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та його скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: