Справа № 645/1279/16-ц
Провадження № 2/645/1264/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року м. Харків

Фрунзенський райсуд м. Харкова у складі:

головуючої судді Алфьорової Т. М.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові позовну заяву ОСОБА_2 Мостафа до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 Мостафазвернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики, посилаючись на те, що 07 жовтня 2013 року з ОСОБА_3 був укладений договір позики, посвідчений нотаріально ПН ХМНО ОСОБА_4 Відповідно до вказаного договору позики відповідач отримав у позику 40 000, 00 грн. На підтвердження укладення договору позики, передання позивачу та отримання відповідачем грошових коштів останньою була надана розписка від 07.10.2013р., відповідно до якої відповідач отримав від позивача у позику 40 000, 00 грн. зі строком повернення коштів до 07.10.2015р. також відповідно до умов вказаної розписки відповідач зобов'язався сплачувати кожного місяця проценти за користування коштами, наданими у борг у розмірі 3 000, 00 грн. Розписка від 07.10.2013 р. була написана та підписана ОСОБА_3, особисто одразу після отримання 40000, 00 грн. 23.06.2014р. ОСОБА_3 була написана інша розписка за якою відповідач зобов'язався сплачувати позивачеві проценти кожного місяця за користування грошовими коштами вже не 3 000, 00 грн., а 6 000, 00 грн. Відповідач порушив умови договору позики і тому станом на 06.04.2016 року заборгованість складає 194351,13 грн., яка складається із 40 000, 00 грн. - сума боргу за договором позики;752,78 грн. - інфляційні; 598,35 грн. - три проценти річних від простроченої суми та 153 000, 00 грн. - проценти за користування позикою. На теперішній час, відповідач добровільно не сплатив суму боргу, тому вимушений звертатися до суду з цим позовом. Крім того, просить стягнути судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні позов підтримала і дала пояснення про обставини, викладених вище.

Представник відповідача ОСОБА_6 позов визнала частково і пояснила, що дійсно з позивачем був укладений договір позики від 07.10.2013 року на суму 40000 грн., в передбачені договором строки позика не повернута і тому визнають заборгованість, яка складається із 40000,00 грн. - сума боргу за договором позики;752,78 грн. інфляційні та 598,35 грн. - три проценти річних від простроченої суми. В поданих запереченнях визнавали і проценти за користування грошима у розмірі 9 000,00 грн., але на тепер заперечують проти стягнення процентів, які не передбачені договором позики.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні 07 жовтня 2013 року між позивачем та ОСОБА_3, був укладений договір позики, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстровано у Реєстрі за №1686. На підтвердження укладення договору позики, передання позивачу та отримання відповідачем грошових коштів була надана розписка від 07.10.2013р., відповідно до якої відповідач отримав від позивача у позику 40 000, 00 грн. (сорок тисяч гривень нуль копійок) зі строком повернення коштів до 07.10.2015 р. також відповідно до умов вказаної розписки відповідач зобов'язався сплачувати кожного місяця проценти за користування коштами, наданими у борг у розмірі 3 000, 00 грн. Розписка від 07.10.2013 р. була написана та підписана ОСОБА_3, особисто одразу після отримання 40 000, 00 грн.

23.06.2014р. ОСОБА_3 була написана інша розписка за якою відповідач зобов'язався сплачувати позивачеві проценти кожного місяця за користування грошовими коштами вже не 3 000, 00 грн., а 6 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний суду України в постанові від 18.09.2013, за результатами розгляду справи № 6-бЗцс 13, зробив правовий висновок та зазначив, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Згідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч І ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернули позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були переданійому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором

Відповідно до договору позики, ОСОБА_3 мав повернути взяті у борг грошові кошти строком до 07.10.2015 року.

Однак, незважаючи на сплив строку, в який мали бути повернуті грошові кошти, до теперішнього часу відповідач свої зобовязання не виконав та борг позивачу не повернув. Усні вимоги позивача повернути грошові кошти відповідач ігнорує.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із ч. І ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно наданих розписок про отримання грошей, сторони домовилися про порядок та умови сплати процентів за користування наданими в борг суми позики. Умови сплати процентів, які визначені в розписках відповідач не оспорював.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільні в укладанні договору, вибір контрагента та визначенні умов договору.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням того, що відповідач порушив умови договору та не виконав взяти на себе зобовязання, станом на 06.04.2016 року склалась заборгованість у розмірі 194351,13 грн., яка складається із 40 000, 00 грн. - сума боргу за договором позики;752,78 грн. - інфляційні; 598,35 грн. - три проценти річних від простроченої суми та 153 000, 00 грн. - проценти за користування позикою

Згідно зі ст.60 ЦК Україні кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав суду письмових доказів, які б підтвердили факт сплати боргу.

Крім цього, у порядку ст.88 ЦПК України необхідно стягнути на користь позивача витрати повязані зі сплатою при предявленні позову судового збору у розмірі 670 грн., а також на користь держави 1273,51грн.

Керуючись ст. ст. 10-11, 60,88, 209,212, 214- 215 ЦПК України, ст.ст. 1046 -1047,1049 , 625, 526 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_7 ОСОБА_2 Мостафа до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 Мостафа, (індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за договором позики у розмірі 194351, 13 грн., яка складається із 40000 ( сорок тисяч) грн. сума боргу за договором позики, 752( сімсот пятдесят дві ) грн.78 коп. інфляційні; 598 ( пятсот девяносто вісім) грн. 35 грн.- 3% річних та 153000,00 ( сто пятдесят три тисячі ) грн. процентів.

Стягнути з ОСОБА_3, ( ІІІН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 Мостафа, (ІІН НОМЕР_2 судовій збір у розмірі 670 ( шістсот сімдесят)грн.

Стягнути з ОСОБА_3, (ІІН НОМЕР_1) на користь держави судовій збір у розмірі 1273( одна тисяча двісті сімдесят три) грн.51 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.М. Алфьорова