АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/867/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

у складі: головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Фанди В.П.,

з участю: секретаря Лапка Ю.В.;

сторін: представника позивача ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 березня 2016 року, по справі за позовом кредитної спілки «Спільна справа» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

У липні 2015 року КС «Спільна справа», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 9 листопада 2012 року між нею та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 296-11/2012І, згідно якого отримала кредит в розмірі 4750 гривень під 46 % річних, строком на 12 місяців.

9 листопада 2012 року в забезпечення виконання вказаного кредитного договору було укладено договори поруки № 296-11/2012А з ОСОБА_4 та № 296-11/2012Б з ОСОБА_2.

17 вересня 2013 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду з боржника та поручителів в солідарному порядку стягнуто 6090 грн. 37 коп.. Рішення суду боржники не виконували.

У звязку з цим та після збільшення позивних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідачів заборгованість по 13 жовтня 2015 року в розмірі 11180 грн. 10 коп..

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку, на користь КС «Спільна справа» заборгованість по кредитному договору в розмірі 7764 грн. 58 коп..

Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_2 в солідарному порядку, на користь КС «Спільна справа» заборгованість по кредитному договору в розмірі 7764 грн. 58 коп..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить його змінити в частині стягнення з відповідачів відсотків та інфляційних витрат, в решті рішення суду залишити без змін.

Посилається на те, що суд не прийняв до уваги, що заборгованість по кредитному договору вже було стягнуто з нього. А саме основний борг, відсотки по кредиту та штрафні санкції і вони цей борг погасили.

Крім того, посилається, що кредит брався на лікування доньки і не виплачувався вчасно у звязку з відсутністю коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до ст. ст. 536, 1048 ЦК України боржник має сплатити проценти за користування ним грошовими коштами, а наявність судового рішення не припиняє їх грошових зобов'язань та не звільняє від відповідальності за порушення строків проведення розрахунку.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 9 листопада 2012 року між кредитною спілкою «Спільна справа» в особі голови правління ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 296-11/2012І. Згідно кредитного договору ОСОБА_5 отримала кредит в розмірі 4750 гривень під 46 відсотків річних, строком на 12 місяців, тобто до 9 листопада 2013 року (а. с. 6-7).

9 листопада 2012 року в забезпечення виконання зазначеного кредитного договору було укладено договори поруки з ОСОБА_4 № 296-11/2012А та з ОСОБА_2 № 296-11/2012Б (а. с. 8,9).

Згідно п. 2.1 вказаних договорів, в разі невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором на рівні з боржником за повернення суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених кредитним договором.

У відповідності до п.2.1.2 кредитного договору, у випадку створення простроченої заборгованості більше, ніж за один місяць по сплаті основної суми кредиту та/або відсотків по кредиту має право достроково повністю стягнути заборгованість за договором відсотки за користуванням кредиту за весь термін, передбачений п.1.4 договору та достроково розірвати договір.

Загальна сума заборгованості станом на 27 травня 2013 року складала 6090 грн. 37 коп..

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року стягнуто з відповідачів у солідарному порядку борг, який станом на 27 травня 2013 року становить 6090 гривень 37 копійок, з яких 4189 гривень 58 копійок основна сума; 1425 гривень 79 копійок відсотки по кредиту та 425 гривень штрафні санкції (а. с. 40-41).

Станом на 19 листопада 2015 року заборгованість відповідачів по виконанню вище зазначеного рішення суду складала - інфляційні витрати 4288 грн. 57 коп., заборгованість по відсотках - 3476 грн. 01 коп.( а.с. 57-58, 72-73).

Постановою державного виконавця Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 21 січня 2016 року виконавче провадження рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2013 року виконане (а. с. 90,91).

Суд, приймаючи рішення, виходив з вимог ст. 536, ч. 2 ст. 625 ЦК України та задовольнив позов в частині стягнення інфляційних витрат, а також процентів від простроченої суми.

З таким висновком погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Суд першої інстанції, визначившись з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачів відсотків та інфляційних втрат, оскільки за змістом ч. 2 ст. 625 ст. ст. 536, 1048 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів за користування кредитом входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів, унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Крім, того виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, договорів поруки суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України (ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ у справі за № 6-1206цс15).

Посилання апелянта, що суд не прийняв до уваги, що заборгованість по кредитному договору вже було стягнуто з нього, є необґрунтованим. Позивач ставив питання не про стягнення кредитних коштів, а стягнення коштів у звязку з порушення грошового зобов'язання боржником, який прострочив виконання рішення суду.

Крім того, посилання апелянта, що кредит брався на лікування доньки і не виплачувався вчасно у звязку з відсутністю коштів, не може бути підставою для скасування рішення суду. При укладанні кредитного договору зазначені умови відповідач не оговорював.

Посилання відповідача на сплату заборгованості стягненої рішенням суду є некоректним. Зазначені кошти сплачені після подачі позову.

Інші доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Суддя: /підпис/ ОСОБА_8

Суддя: /підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду А.В. Купельський

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_10 Категорія:19,27

Доповідач: Купельський А.В.