Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

Номер провадження 2/711/1207/16

Справа № 711/3331/16-ц

08 квітня 2016 року

суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Дунаєв С.О.,

розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_1 про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанови Центрального ВДВС Черкаського МУЮ від 16.01.2013р. та від 21.08.2015р. про накладення арешту та заборони відчуження на все майно, що належить на праві власності ОСОБА_1, та звільнити з-під арешту та заборони відчуження квартиру за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.

Разом з тим, подана суду заява не відповідає вимогам ст.119 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Відповідно до п.3, 5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК позовна заява має містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в ній зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування.

Статтею третьою ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.4 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Зі змісту позову вбачається, що підставою для звернення до суду з позовом стало накладення арешту на майно боржника, на яке має право стягнення позивач, як заставодержатель. Проте, в обґрунтування позову позивач зазначає, що оскаржує дії державного виконавця під час здійснення тим виконавчих дій, оскільки вважає їх безпідставними та протиправними, тому позивач і заявляє вимогу про скасування постанов державного виконавця. Разом з тим, законом передбачений спеціальний порядок оскарження дій державного виконавця для сторін виконавчого провадження (Розділ ІІV ЦПК) та для інших осіб (ст.ст.6, 181 Кодексу адміністративного судочинства України), що неодноразово роз'яснювалось судами касаційних інстанцій (п.19 постанови пленуму ВССУ від 01.03.2013р. №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", п.5, 6 постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014р. №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", п.2 постанови пленуму ВАСУ від 13.12.2010р. №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби"). Тож оскарження дій державного виконавця має відбуватись не в порядку позовного провадження цивільного судочинства, а виключно шляхом подання скарги в цивільному судочинстві в порядку судового контролю за виконанням судових рішень або позову до адміністративного суду.

Натомість, виклад обставин в позовній заяві є суперечливим, оскільки позивач заявляє вимогу про зняття арешту з майна боржника (що може бути предметом окремого судового розгляду за умови правомірності дій державного виконавця, але наявності спору про пріоритет вимог на предмет застави) та заявляє, що дії державного виконавця є протиправними і тому просить скасувати прийняті ним акти (що є предметом окремого судового розгляду в порядку судового контролю (Розділ VІІ ЦПК) або в порядку адміністратвиного судочинства та має наслідком зняття обмежень, встановлених рішеннями державного виконавцями, які будуть визнані судом протиправними та скасовані).

Відповідно до ст.16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, позивач має визначитись з підставами його звернення до суду і уточнити позовні вимоги.

Зазначені обставини перешкоджають суду правильно вирішити питання про відкриття провадження. Тож позивачеві необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог зазначених в цій ухвалі і надати суду позовну заяву з усуненими недоліками.

Відповідно до ст.121 ЦПК, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків

Керуючись ст. 121 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_1 про зняття арешту з майна залишити без руху і надати заявникові строк для усунення недоліків тривалістю у пять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків до вказаного строку, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Копію ухвали для усунення недоліків надіслати позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_2