Провадження № 2-2161/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Подобєді О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В., Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

08.12.2015 позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В., ПАТ "Міський комерційний банк", в якому просить витребувати із чужого незаконного володіння уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Міський комерційний банк" Тимошенко К.В. кошти ОСОБА_1 в розмірі 844 317,79 грн. та 179 865,40 доларів США.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено наступні договори:

- договір банківського вкладу на вимогу №2630/98/184689 від 23.06.2014 року на суму - 594 030,88 грн.;

- договір банківського вкладу на вимогу №2630/98/167792 від 18.06.2014 року на суму 250 286,91 грн.;

- договір банківського вкладу на вимогу №2620/98/162992 від 28.02.2014 року на суму 179 865,40 доларів США.

24.06.2014 ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Міський комерційний банк» з вимогами про повернення розміщених в банківській установі коштів.

Однак, відповідач проігнорував пред'явлення законних вимог позивачки. Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 «Про віднесення ПАТ «Міський комерційний банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 124 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк». Постановою Правління Національного банку України №187 від 19.03.2015 було відкликано у ПАТ «Міський комерційний банк» банківську ліцензію та оголошено про початок процедури ліквідації ПАТ «Міський комерційний банк».

Вважає, що її майно вибуло із її володіння поза її волею, та вказане майно підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння відповідно до положень ст. 387 ЦК України.

Зокрема, на думку позивачки, враховуючи той факт, що Фонд користується та розпоряджається майном ПАТ «Міський комерційний банк», то і Фонд таким же чином і користується та розпоряджається її майном.

Фонд розпоряджається її майном без належної правової підстави, оскільки між нею та відповідачем не укладалося жодних правочинів, предметом яких було передання відповідачу права користування та розпорядження її майном.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник ПАТ «Міський комерційний банк» в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставніть та необгрунтованість.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Міський комерційний банк» було укладено наступні договори:

- договір банківського вкладу на вимогу №2630/98/184689 від 23.06.2014 року на суму - 594 030,88 грн.;

- договір банківського вкладу на вимогу №2630/98/167792 від 18.06.2014 року на суму 250 286,91 грн.;

- договір банківського вкладу на вимогу №2620/98/162992 від 28.02.2014 року на суму 179 865,40 доларів США.

24.06.2014 ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Міський комерційний банк» з вимогами про повернення розміщених в банківській установі коштів, однак зазначені вимоги залишені банком без задоволення.

Постановою Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 732 ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.11.2014 № 124 запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк», призначено уповноважену особу Фонду за тимчасову адміністрацію в ПАТ «Міський комерційний банк» - Тимошенко К.В.

Постановою Правління НБУ від 19.03.2015 № 187 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Міський комерційний банк».

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено спеціальний порядок пред'явлення кредиторами вимог до банку, відносно якого здійснюється ліквідаційна процедура.

Зокрема, ст. 49 вказаного закону передбачає включення акцептованих вимог кредиторів до відповідного реєстру, ст. 52 визначає черговість та порядок задоволення вимог до банку.

Згідно наданих представником відповідача виписок по банківських рахунках вбачається, що грошові кошти за договором №2620/98/162992 у сумі 179055,00 дол. США списані з рахунку клієнта НОМЕР_1 на рахунок кредитної вимоги 4-ї черги відповідно до заяви кредитора вх. 9576 від 16.04.2015; грошові кошти за договором №2630/98/167792 у сумі 250001,09 грн. списані з рахунку клієнта НОМЕР_2 на рахунок кредитної вимоги 4-ї черги відповідно до заяви кредитора вх. 9576 від 16.04.2015; грошові кошти за договором №2630/98/184689 у сумі 593657,81 грн. списані з рахунку клієнта НОМЕР_3 на рахунок кредитної вимоги 4-ї черги відповідно до заяви кредитора вх. 9576 від 16.04.2015.

Таким чином, повернення грошових коштів позивачці за договорами банківського вкладу виходячи з обставин справи наведених вище, має здійснюватися в порядку визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що відповідає положенням ст. 1074 ЦК України, якою допускається обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами у випадках, встановлених законом.

Разом з цим, даний позов пред'явлено позивачкою на підставі ст. 387 ЦК України, якою передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

В той же час, за змістом ст. 177 ЦК України, об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 184 ЦК України, гроші як об'єкти цивільних прав є речами визначеними родовими ознаками.

Частиною першою цієї ж статті передбачено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Як роз'яснено п. 19 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача (п. 23 постанови).

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За своєю правовою природою договір банківського вкладу є реальним, одностороннім, відплатним договором.

Об'єктом даного договору можуть служити тільки грошові кошти (як готівкові, так і безготівкові), які передаються вкладником банку.

Наслідком специфіки об'єкту договору банківського вкладу, є та обставина, що готівкові гроші вкладника передаються останнім у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов'язання за договором банківського вкладу, згідно з яким на боці вкладника з'являється право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а на стороні банку - відповідний обов'язок.

Таким чином з договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено ??передачею коштів вкладника у власність (в розпорядження) банку, може виникнути лише зобов'язальне правовідношення за участю вкладника (як кредитора) і банку (як боржника).

Отже, виходячи з вище викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про витребування з чужого незаконного володіння грошових коштів за договорами банківського вкладу на підставі ст. 387 ЦК України є необґрунтованими, оскільки з моменту внесення нею коштів на депозитні рахунки, право власності на дані кошти перейшло до банку, а у позивачки виникли права вимоги виплати їй відповідної суми вкладу та процентів на неї.

Крім того, витребування внесених позивачкою грошових коштів є неможливим і в силу того, що зазначені кошти на даний час неможливо індивідуалізувати та вирізнити їх з усіх грошових коштів, які перебувають у володінні банку.

Доводи позивачки про те, що грошові кошти, внесені на депозитні рахунки, вибули із її володіння поза її волею не підтверджені жодними доказами.

Не приймаються до уваги суду і доводи позивачки про те, що «Фонд користується та розпоряджається майном ПАТ «Міський комерційний банк», то і Фонд таким же чином і користується та розпоряджається її майном», оскільки запровадження тимчасової адміністрації та процедура виведення банку з ринку не тягне за собою заміну юридичної особи за його зобов'язаннями, і фактично на час розгляду справи божником за договорами банківського вкладу №2630/98/184689, №2630/98/167792 та №2620/98/162992 виступає ПАТ «Міський комерційний банк».

Відповідно до роз'яснень Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 3 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові.

Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням обставин справи встановлених судом, підстав та предмету позову, суд вважає, що в позові належить відмовити в повному обсязі, з огляду на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст.ст. 3, 14-16, 177, 184, 387, 1058, 1074 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10-11, 57-58, 60, 88, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: