АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/9058/15-ц Головуючийсуддя І інстанції Бондарєва І. В.
Провадження № 22-ц/790/2814/16 Суддядоповідач Коваленко І.П.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року судова колегія судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Коваленко І.П.,

суддів - Довгаль А.П.., Коровіна С.Г.

при секретарі - Калюжній Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що 23.10.2007 року між Приватним акціонерним товариством Комерційним банком "Приват банк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № DN81AR03110100, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 71650,77 грн. на термін до 22.10.2012 року та зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строк та в порядку встановленому кредитним договором.

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач порушив і станом на 18.09.2015 р. має заборгованість у розмірі 224401,08 грн.., яка складається з наступного:

-заборгованість по кредиту в розмірі 39735,38 грн.;

-заборгованість по пені за користування кредитом в розмірі 184665,70 грн..

В зв'язку з цим просило стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також відшкодувати судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову, вказуючи на погашення заборгованості за рахунок продажу предмету застави. Також просила врахувати, що вона має трьох дітей, її чоловік не працює, вона має зобов'язання щодо повернення кредиту перед іншим кредитором.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року позовні вимоги було задоволено частково .

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № DN81AR03110100 від 23.10.2007 р. у розмірі 79 470 грн. 76 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 39 735 грн. 38 коп. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 39 735 грн. 38 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в позовних вимогах ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, оскільки судом безпідставно не були взяті до уваги надані нею докази та пояснення.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків , встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника достроково повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що 23.10.2007 року між Приватним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № DN81AR03110100.

Відповідно до п.7.1 вказаного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 71650,77 грн., на строк з 23.10.2007 р. по 22.10.2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,8% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,5% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля (50553,00 грн.), відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п.10 та винагороди з проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 вказаного договору.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачеві кредит у розмірі 71650,77 грн.

Відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту в строк та порядку, встановленому кредитним договором, порушив, у зв'язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 18.09.2015 р. має заборгованість у розмірі 224401,08 грн., яка складається з наступного:

- заборгованість по кредиту в розмірі 39 735,38 грн.;

- заборгованість по пені за користування кредитом в розмірі 184 665,70 грн.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (Штрафу, пені).

Враховуючи, що розмір пені, нарахованої за кредитними договорами у розмірі 184665,70 грн., значно перевищує розмір збитків у вигляді неповернутих кредитних коштів у розмірі 39 735,38 грн., суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку і з підстав, передбачених ч.3 ст.551 ЦК України, зменшив розмір пені до розміру 39 735,38 грн.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 79 470 грн. 76 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 39 735 грн. 38 коп. та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 39 735 грн. 38 коп.

Доводи апелянта стосовно того, що банком при розрахунку суми заборгованості не була врахована сума від реалізації заставного майна, колегією суддів не приймаються, оскільки із копії виписки по рахунку, наданого в судовому засіданні апеляційної інстанції представником банку вбачається, що 30.04.2014 р. була зарахована сума 43500 грн. від реалізації заставного майна.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10 березня 2016 року - залишити без зміни.

Ухвала набираєзаконноїсили з моменту їїпроголошення, але може бути оскаржена до Вищогоспеціалізованого Суду України з розглядуцивільних та кримінальних справ протягомдвадцятиднів.

Головуючий -

Судді: