Справа № 357/7310/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Антко О. С.,

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння. В своєму позові позивачка посилалася на те, що 23.08.2011 року ОСОБА_4 подано позовну заяву про припинення права на частку у спільному майні ОСОБА_2. 06.06.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за наслідками розгляду цивільної справи НОМЕР_4-220/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні винесено заочне рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено; припинено право власності ОСОБА_2 на належні їй 38/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1; стягнуто на її користь вартість належної їй частки у спільному майні в розмірі 41 850 грн., які знаходяться на депозитному рахунку суду; визнано за ОСОБА_4 право власності на 38/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1; вирішено питання про судові витрати. 13.07.2015 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі НОМЕР_4-220/11 заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду по суті на 09.09.2015 року, а в подальшому відкладено на 30.09.2015 року для надання можливості сторонам у справі врегулювати спір мирним шляхом, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2015 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено КНДІСЕ. Позивачка посилалася на те, що під час розгляду вищевказаної справи вона дізналася про те, що 19.09.2015 року був укладений договір дарування квартири в житловому будинку, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. та зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_1, згідно до якого ОСОБА_4 подарувала квартиру під АДРЕСА_1, Київської області ОСОБА_3 і за останньою зареєстровано право власності на вищевказану квартиру. Позивачка вказувала на те, що відповідачка ОСОБА_4 не мала жодних прав на відчуження майна, яке належить на праві власності позивачці, укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1, засвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. 19.09.2015 року за НОМЕР_1, укладений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, суперечить вимогам закону. Позивачка просила в судовому порядку витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на її користь 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, що відповідає її частці 38/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на її користь 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, що відповідає її частці 38/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи були належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомила.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 позов визнав частково, заперечував лише щодо визначеного позивачкою розміру частки в квартири АДРЕСА_1, та просив суд відмовити позивачці в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільної справи НОМЕР_4/357/521/16 357/16226/15-ц, суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.1986 року нотаріально посвідченого старшим державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №1-1950, спадкоємцями майна ОСОБА_16, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є в рівних частках кожний: чоловік - ОСОБА_9, дочка - ОСОБА_10, дочка - ОСОБА_11, спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з 19/50 частин жилого будинку, що знаходяться в АДРЕСА_1 і належав померлій на підставі свідоцтва про право власності виданого Білоцерківським міськкомунгоспом 04.06.1984 року і зареєстрованого в інвентарбюро за НОМЕР_2.

Згідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого 08.04.2013 року Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 22.03.2013 року за ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано 38/300 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення по справі НОМЕР_4-220/11 2/357/422/13 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні згідно якого позов задоволено; припинено право ОСОБА_2 на належній їй 38/300 частин житлового будинку АДРЕСА_7, стягнувши на її користь вартість належної їй частки у спільному майні в розмірі 41 850 грн., які знаходяться на депозитному рахунку суду; визнано за ОСОБА_4 право власності на 38/300 частин житлового будинку АДРЕСА_7; стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 480 грн. судових витрат. Згідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 08.08.2013 року виправлено описку 1,3,6 абзацах мотивувальної частини та в 2,3 абзаці резолютивної частини рішення суду від 06.06.2013 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні та вважати АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що 06.10.2014 року ОСОБА_4 звернулася до Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і до своєї заяви ОСОБА_4 додала: копію заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду по справі № 2-220/11 2/357/422/13 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні з відміткою, що рішення набрало законної сили 25.07.2013 року; копію ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 08.08.2013 року; договір дарування частини жилого будинку від 27.06.2001 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори ОСОБА_13 та зареєстрованого в реєстрі за №1-2071; Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківського БТІ про прийняття рішення про реєстрацію права власності 28.01.2005 року за ОСОБА_4 на 152/300 частки будинку АДРЕСА_1; свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.04.1986 року нотаріально посвідченого старшим державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі за №1-1950 на якому міститься реєстровий напис про те, що 38/300 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 Білоцерківським МБТІ зареєстровані за ОСОБА_4, реєстр №3355 від 14.04.1986 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого 16.09.2013 року Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області згідно якого за ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано: 38/300 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1; 38/300 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1; 152/300 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1, нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_4, ОСОБА_14 від 08.09.2014 року, технічний паспорт на садибний житловий будинок АДРЕСА_1.

З копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №16370627 від 09.10.2014 року вбачається, що державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_15 Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області розглянула заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 06.10.2014 року, яку подала ОСОБА_4 для проведення державної реєстрації права власності, вирішила провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, розмір частки: 1 на квартиру, що розташована АДРЕСА_1, за суб'єктом: ОСОБА_4.

Державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_15 09.10.2014 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: НОМЕР_3, а саме на: квартиру АДРЕСА_1, загальна площа 51,3 кв.м., житлова площа 34,3 кв.м., форма власності: приватна, розмір частки: 1, власник: ОСОБА_4. Згідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого 09.10.2014 року Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області за ОСОБА_4 зареєстровано приватну власність на квартиру АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що 08.06.2015 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_6 направила до Білоцерківського міськрайонного суду заяву про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 06.06.2013 року, і ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 13.07.2015 року заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2013 року скасовано та призначено розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні в загальному порядку на 09.09.2015 року 14 годин. А в подальшому ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 18.11.2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припи нення права на частку у спільному майні закрито на підставі ст. 205 ч. 1 п. 3 ЦПК України. Вказана ухвала суду набрала законної сили.

Вищенаведені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються матеріалами цивільної справи НОМЕР_4/357/521/16 357/16226/15-ц.

В судовому засіданні встановлено, що 19.09.2015 року був укладений договір дарування зазначеної квартири НОМЕР_4 в житловому будинку, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. та зареєстрований в реєстрі за НОМЕР_1. Згідно до вказаного договору дарування квартири, Дарувальник - ОСОБА_4 передає квартиру під АДРЕСА_1, Київської області, у власність Обдаровуваній - ОСОБА_3 безоплатно. У договорі дарування квартири в житловому будинку вказано, що квартира в житловому будинку належить Дарувальнику на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 09.10.2014 року, індексний номер: НОМЕР_3; право власності зареєстровано Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.10.2014 згідно витягу номер НОМЕР_6, номер запису про право власності НОМЕР_5, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_7. Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна сформованого 15.10.2015 року, 19.09.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федоряка О.С. за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позивачка просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на її користь 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, що відповідає її частці 38/300 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із частиною третьою статті 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння.

Отже, в даному випадку, права особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України у справах № 6-107цс12 від 07.11.2012 року, № 6-36цс11 від 03.10.2011 року, № 6-1920цс15 від 04.11.2015 року, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими до застосування.

Як було роз'яснено в Узагальненні Верховного Суду України від 24.11.2008 року «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача).

Крім вказаного, Верховним Судом України у постанові № 6-1168цс15 від 02.09.2015 року зроблено правовий висновок про те, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Якщо таке майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати, то власник має право його витребувати від добросовісного набувача у всіх випадках.

Як зазначено вище, представник відповідача позовні вимоги визнав частково і заперечуючи лише щодо розміру частки, яку позивачка просить суд витребувати з чужого незаконного володіння, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень. Натомість, згідно розрахунку часток, наданого позивачкою, з яким погоджується суд, 38/300 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 цілком відповідає 1/6 частині квартири АДРЕСА_1.

Слід зазначити, що судом було запропоновано сторонам для з'ясування розміру частки в квартирі, яка б відповідала 38/300 частин житлового будинку, призначити по справі відповідну експертизу, але від проведення такої сторони відмовились.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_2 є обґрунтований і підлягає до задоволення, а тому слід витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. відповідно до наданого платіжного доручення.

На підставі вищевикладеного, та ст.ст. 16, 203, 215, 216, 236, 387, 388 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60,61, 88, 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя Б. І. Кошель