Провадження № 2/361/1886/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та передання його в натурі,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про перерозподіл спадщини.

Позивач, з урахуванням уточнення позовних вимог (том №2 а.с.9-12), зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її тітка - ОСОБА_3, після її смерті залишилась спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки по АДРЕСА_3.

Після смерті ОСОБА_3, 23 грудня 2010 року до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Тарасюка М.В. із відповідною заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5, який відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2011 року проживав однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 2005 року по 2010 рік.

Позивачу про смерть тітки стало відомо 19 вересня 2012 року, у зв'язку з чим було пропущено строк на прийняття спадщини.

20 жовтня 2012 року вона звернулась з позовом до суду про визначення додаткового строку на подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

В ході розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, ухвалою суду відповідач замінений його спадкоємцем ОСОБА_2, який прийняв спадщину після смерті батька.

01 квітня 2014 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва позовну заяву позивача було задоволено і визначено додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та встановлено його у три місяці після набрання рішенням законної сили.

02 липня 2014 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва було відхилено скаргу ОСОБА_2 і залишено рішення суду першої інстанції без змін.

15 липня 2014 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Тарасюка М.В. із заявою про прийняття спадщини і таким чином прийняла спадщину після свої тітки.

Нотаріус Тарасюк М.В. повідомив, що не може видати свідоцтва на спадкове майно так як після смерті ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 на ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 1657, а на земельну ділянку з правовстановлюючих документів наявне лише ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 30.08.2004 року, відповідно до якої за ОСОБА_3 було визнано право власності на дачну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, кооператив «Калинівка» ХК «Р і А».

Позивач вважає, що має право звернутись до суду, щодо перерозподілу спадщини і просити визнати недійсним свідоцтво на право на спадщину на квартиру, адже ОСОБА_5 відноситься до четвертої черги спадкоємців, а вона до другої, так як, згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування мають рідні брати та сестри спадкодавця, а покійний батько позивача був рідним братом ОСОБА_3

Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати недійсним свідоцтво на право на спадщину за законом від 24 липня 2012 року, видане ОСОБА_5 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасюком М.В. від 24 липня 2012 року, зареєстроване в реєстрі за № 1657, визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на земельну ділянку розташовану за адресою: АДРЕСА_3, кооператив «Калинівка» ХК «Р і А», в порядку спадкування за законом після смерті тітки - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, передати їй спадкове майно в натурі.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_6 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив суд про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла тітка позивача ОСОБА_3 (том №1 а.с.34), після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки по АДРЕСА_3.

Після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, 23 грудня 2010 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тарасюка М.В. із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_5, який відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 листопада 2011 року проживав однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 2005 року по 2010 рік (том №1 а.с.4, 30).

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва на право на спадщину за законом від 24 липня 2012 року, виданого ОСОБА_5 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасюком М.В. від 24 липня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1657, є необґрунтованими та безпідставними, а отже такими, що задоволенню не підлягають.

20 жовтня 2012 року позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду про визначення додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

В ході розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 помер, ухвалою суду відповідач був замінений його спадкоємцем ОСОБА_2, який прийняв спадщину після смерті батька.

01 квітня 2014 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 02 липня 2014 року, позовну заяву позивача ОСОБА_1 було задоволено і визначено додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та встановлено його у три місяці після набрання рішенням законної сили (том №1 а.с.6, 7).

15 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тарасюка М.В. із заявою про прийняття спадщини (том №1 а.с.64).

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві зазначала, що нотаріус Тарасюк М.В. відмовив їй у видачі свідоцтва на спадкове майно, так як після смерті ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 на ім'я ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом зареєстроване в реєстрі за № 1657, а на земельну ділянку з правовстановлюючих документів наявне лише ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 30.08.2004 року, відповідно до якої за ОСОБА_3 було визнано право власності на дачну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, кооператив «Калинівка» ХК «Р і А».

Однак, постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тарасюка М.В. про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, до письмових матеріалів справи долучено не було.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 у встановлений рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2014 року додатковий строк спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, не прийняла.

У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Про це зазначено в Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» пункт 1.

Без отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій чітко були б викладені причини відмови в письмовій формі і роз'яснення подальших дій спадкоємця, суд не може встановити в чому саме полягає порушене право позивача та причину звернення до суду з даного питання. Ці правила закріплені в «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженому Наказом МЮ України від 22.02.2012 року №296/5.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд приходить до правильного висновку, що позивач ОСОБА_1 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, без поважних причин, а тому в задоволенні позовних вимог про визнання за нею права власності на майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, кооператив «Калинівка» ХК «Р і А», в порядку спадкування за законом після смерті тітки - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та передання його в натурі слід відмовити.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Суб'єктами перерозподілу спадщини можуть бути винятково спадкоємці. Таким чином, вимагати перерозподілу може спадкоємець, який прийняв спадщину після закінчення строку для її прийняття або має право на перерозподіл з інших підстав. Вимога про перерозподіл спадщини адресується спадкоємцям, які прийняли спадщину і розподілили її між собою. Якщо первісний розподіл спадщини не відбувся, зокрема в ситуації, коли спадкоємці прийняли спадщину, але не оформили свої спадкові права, свідоцтв про право на спадщину не отримали, не можна вести мову про її перерозподіл.

Відповідачами у справах про перерозподіл спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину в установленому порядку й оформили на неї спадкові права, розподіливши спадщину між собою. Суд, установивши, що позивач не належить до кола спадкоємців, ухвалює рішення про відмову в позові.

Відповідач ОСОБА_2 не є спадкоємцем після померлої ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а є спадкоємцем після померлого батька ОСОБА_5 та, окрім цього, на момент розгляду справи не оформив спадщину, тому не є належним відповідачем по справі. Про даний факт в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_6 було підтверджено шляхом надання та приєднання до матеріалів даної цивільної справи інформаційної довідки, що на час розгляду справи власником спірної квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 Відповідачем ОСОБА_2 право власності на квартиру не оформлялося та свідоцтво про право на спадщину не отримувалось.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1272, 1280 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та передання його в натурі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. С. Сердинський