Справа № 361/7046/15-ц Головуючий у І інстанції Селезньова Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1818/16 Доповідач у 2 інстанції Журба С. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Лівінського С.В., Суханової Є.М

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - комунальне підприємство «Калинівське ДПС», про усунення перешкод у користуванні гуртожитком,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивувала наступним:

Позивачу належить на праві приватної власності (в порядку приватизації) 1/2 частка кімнати № 62 загальною площею 18,9 кв.м у гуртожитку по АДРЕСА_1. Зазначала, що відповідачі, які проживають в кімнатах №№ 65, 66 та 67, вікна з кімнат яких виходять на балкон, самовільно відгородили частину балкону напроти їх вікон стіною, залишивши лише частину за вікном кухні, через що вона та інші мешканці третього поверху позбавлені можливості користуватись всім балконом, який є місцем загального користування, зокрема для сушіння білизни, що порушує її та інших мешканців поверху права на користування місцями загального користування. Зважаючи на наведене, просила суд зобов'язати відповідачів за власний рахунок знести самовільно збудовану стіну, яка унеможливлює доступ до балкону на третьому поверсі гуртожитку.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Обґрунтувала скаргу тим, що судом першої інстанції не взято до уваги надані нею докази про порушення відповідачами її прав. Вказує, що судом не враховано, що жодних умов для сушіння білизни на вулиці немає. За таких умов вважає, що діями відповідачів порушені її права. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

Відповідач подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що доводи скарги не вмотивовані та безпідставні. Судом першої інстанції вірно встановлено, що балансоутримувачем гуртожитку є комунальне підприємство «Калинівське ДПС», яке діяло у відповідності до чинного законодавства, порушень прав позивача не було. Вважає оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

У відповідності до положень ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. З аналізу наведеної норми вбачається, що передумовою звернення особи до суду за судовим захистом є наявність порушення її прав, свобод та інтересів. Право ж органу чи особи, звертатися до суду з метою захисту інтересів інших осіб, державних та суспільних інтересів, має бути прямо передбачене відповідними положеннями закону.

Як було встановлено в ході розгляду справи, лоджія на третьому поверсі гуртожитку, яка є предметом спору, відноситься до технічних приміщень та не є місцем загального користування мешканців цього гуртожитку, оскільки належний вихід до неї з місць загального користування відсутній, що прямо вбачається з технічного плану приміщень та відповідних документів балансоутримувача будинку. При цьому її площа не входить до загального розміру приміщень при розрахунку тарифів на житлово-комунальні послуги у гуртожитку. Зважаючи на викладені обставини позивачем в ході розгляду справи так і не було доведено, в чому ж саме полягає порушення її прав діями відповідачів, які здійснили відгородження перед вікнами належних їм кімнат частини площі спірної лоджії, яка не перебуває у користуванні позивача. Не порушує дана ситуація й інших прав позивача, зокрема щодо пожежної безпеки гуртожитку, про що в матеріалах справи містяться відповідні висновки. За таких умов підстави для судового захисту своїх прав в даному випадку у позивача відсутні, що й було констатовано судом першої інстанції.

З наведеними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду, вважаючи їх обґрунтованими. При цьому колегія суддів зважає й на те, що посилання позивача на технічну можливість переобладнання загальних приміщень гуртожитку, зокрема облаштування в зовнішній стіні будинку проходу до спірної лоджії, жодним чином не були підтверджені в ході розгляду справи, відповідних документів та погоджених належним чином будівельних проектів та висновків з цього приводу надано не було, відтак такі посилання залишилися недоведеними й не можуть бути прийняті судом.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим. Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: С.В. Лівінський

Є.М.Суханова