АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 березня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Болотова Є.В.

ПоливачЛ.Д.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року,

у с т а н о в и в :

У липні 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Представник позивача, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності. Також вказує, що 17 серпня 2015 року по вищезазначеній справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за тим же договором кредиту задоволено в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у задоволенні апеляційної скарги просили відмовити, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Представник ПАТ «Укрсоцбанк», належним чином повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у

_____________________________________________________

Справа № 760/13136/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/1289/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Оксюта Т.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної

скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 15 лютого 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір кредиту № 05-038/61, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 114750,00 доларів США, зі сплатою 11,75 % річних, з кінцевим терміном повернення 14 лютого 2033 року.

З метою забезпечення виконання кредитного договору, 15 лютого 2008 року між позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 02-038/89, відповідно до якого ОСОБА_3 зобов'язався перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов'язання щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі, порядку та у випадках, передбачених договором кредиту.

Відповідно до умов вищевказаного кредитного договору відповідач ОСОБА_2 зобов'язалась повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно у терміни визначені договором.

Встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснив видачу кредитних коштів в сумі 114750,00 доларів США.

Згідно п. п. 3.2.3 договору кредиту, кредитор має право вимагати негайного повернення кредиту, погашення нарахованих процентів та сплати можливих штрафних санкцій, якщо позичальник протягом трьох робочих днів від дати отримання вимоги кредитора про надання додаткових засобів забезпечення виконання зобов'язання, згідно п. 3.2.2 цього договору, не дасть таких засобів (шляхом укладання відповідного договору), або запропоновані засоби не влаштують кредитора.

Унаслідок порушення умов договору в частині порядку та строків повернення позичених коштів у відповідача утворилась заборгованість, сума якої станом на 19 червня 2015 року становить 181297,84 дол. США, що за курсом НБУ станом на 19 червня 2015 року становить 3866929,45 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що ПАТ «Укрсоцбанк» пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення боргу за кредитом та відсотками.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. ст. 526, 527 ЦК України закріплений обов'язковий характер зобов'язання.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Як вбачається з пояснень сторін, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, відповідач ОСОБА_2 припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту з 19 червня 2009 року та зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом 23 травня 2011 року, що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 6-13).

У той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та з вимогами про дострокове повернення кредиту банк звернувся до суду 10липня 2015 року.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на захист.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли почалося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, яка в силу ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами. Підстав для відступлення від такої правової позиції суд апеляційної інстанції не вбачає.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки строк для звернення банку до суду за захистом свого порушеного права для стягнення заборгованості та процентів за кредитом сплив 23травня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що при винесенні судом заочного рішення у даній справі від 17 серпня 2015 року, яке було скасовано Солом'янським районним судом м. Києва 27 жовтня 2015 року, в суду не виникло сумнівів в пропущенні строків позовної давності та винесено рішення на користь ПАТ «Укрсоцбанк», не беруться колегією суддів до уваги, оскільки частинами 3 та 4 ст. 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення позову не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Є.В. Болотов

Л.Д.Поливач