Справа № 523/3234/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З а о ч н е

"31" травня 2016 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Плахута А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання припиненим договору найму та визнання осіб втратившими право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом та після зміни позовних вимог просять визнати припиненим договір найму квартири АДРЕСА_1, укладений 25.07.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 втратившими право користування квартирою №47 у будинку №13 по вулиці Марсельській у м.Одесі, посилаючись на те, що вони є власниками зазначеного житла, відповідачка ОСОБА_3 зареєструвала у квартирі ОСОБА_4, однак рішенням суду була позбавлена права власності, у квартирі відповідачі не проживають, залишаючись зареєстрованими у квартирі, що створює їм незручності як власникам, тому позивачі просять суд вимоги задовольнити.

У судове засідання представник позивачів подав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі, розглянувши справу за його відсутності, при цьому погодився на розгляд справи в заочному порядку у випадку неявки відповідачів.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися.

За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).

Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідача, що відповідає положенням ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_1 є позивачі у справі на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКХ ОМР, та Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 12.06.2015 року у цивільній справі №523/2198/15-ц, що набрало чинності 01.10.2015 року, згідно якого визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири, укладений між позивачами та ОСОБА_5, та витребувано у ОСОБА_3 дану квартиру шляхом скасування державної реєстрації права власності.

Відповідачка ОСОБА_3 є колишньою дружиною сина позивачів та раніше проживала у квартирі, однак ОСОБА_3 понад рік у квартирі не проживає та по цей час не знята з реєстраційного обліку.

Згідно вимог ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідач ОСОБА_4 був зареєстрований у квартирі згідно договору найму від 25.07.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та матірю ОСОБА_4 ОСОБА_6, котра діяла у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього на той час сина, при цьому строк дії договору був визначений сторонами у шість місяців.

Після спливу шестимісячного строку, а саме 01.08.2014 року, ОСОБА_6 була знята з реєстраційного обліку, однак її син ОСОБА_4 залишився зареєстрованим по цей час.

Згідно ч.1 ст.158 ЖК України, наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Ч.2 ст.159 ЖК України визначає, що жиле приміщення здається наймачеві на визначений строк або без зазначення строку.

Відповідно до ч.1 ст.168 ЖК України Укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем.

На даний час місце проживання відповідачів позивачам невідоме, їх реєстрація перешкоджає позивачам у здійсненні права власності в повному обсязі, вони вимушені нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, що обчислюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб.

Відповідно до ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

У відповідності зі ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст.158, 159, 168 ЖК України та Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні і підлягають задоволенню, оскільки вказана квартира належить позивачам на праві власності на законних підставах, відповідачі не проживають у квартирі понад рік, строк дії договору найму сплив, тому вони втратили право користування зазначеним житлом.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 64, 79, 88 158, 169, 197, 209, 212-215, 218, 222, 224 - 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання припиненим договору найму та визнання осіб втратившими право користування житлом задовольнити повністю.

Визнати припиненим договір найму квартири АДРЕСА_1, укладений 25.07.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, втратившими право користування квартирою №47 у будинку №13 по вулиці Марсельській у м.Одесі.

Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду є підставою для зняття відповідачів з реєстраційного обліку.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: