Дата документу 25.05.2016
Справа № 320/5668/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«25» травня 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Редько О.В.

при секретарі - Мазуріній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачці на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1, а також земельна ділянка площею 0,1598 га, на якої розташоване вказане домоволодіння

ОСОБА_2, відповідачці, на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11 листопаду 2003 року

Позивачка вважає, що акт приймання до експлуатації закінченого будівництвом житлового будинку та господарчих споруд індивідуального забудовника без точної дати за листопад 2003 року (надалі за текстом «акт») підлягає визнанню його недійсним з наступних підстав.

На думку позивачки, відповідно до змісту акту окрім житлового будинку предметом здачі до експлуатації був гараж без опису його розмірів, матеріалів з яких він виготовлений, та місця його розташування. Акт суперечить вимогам п. 3.25* ДБН 360-92**, відповідно до якого для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань від межі суміжної ділянки до найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менш ніж 1,0 м. (при цьому повинно бути забезпечене влаштування інженерно-технічних заходів для запобігання стіканню атмосферних випадів) безпосередньо до стіни моєї веранди а 1-1 примикає встановлений). Відповідно до листа №01-08/195 від 22.12.2014р. головного архітектора Мелітопольського району ОСОБА_3 на підставі п.7.44, п.7.45 та таблиці 7.5 ДБН 360-92** споруда гаражу повинна знаходитись на відстані не менш 10 м. від стіни житлового будинку. Металевий гараж відповідачки розміром 3,65 х 8,75 м. побудований без дозволів органу місцевого самоврядування, що підтверджується актом №21 від 24.04.2015р., відповідно якого гараж побудований відповідачкою самочинно. Акт за своїм змістом має інформацію яка взагалі не відповідає дійсності. Так в акті вказано, що комісія робила та складала акт в присутності індивідуального забудовника ОСОБА_4, але вказана особа померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 Комісія, на думку позивачки, не мала права складати акт, як правовстановлюючий документ, на померлу людину. На першій сторінці акту не вказано на підставі якого рішення виконкому сільської Ради затверджено акт (є відбиток печатки сільської Ради але не має номера та дати рішення сільської Ради). Акт не має точної дати його складання. Акт порушує право власності позивачки передбачене положеннями ст. ст. 316, 317, 319, 328 ЦК України на домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки по-перше, споруда гаражу частково знаходиться на її земельній ділянці, яка належить їй на праві власності; по-друге, встановлення гаражу з нею ніхто не узгоджував.

Також, позивачка зазначає, що оскільки споруда гаражу примикає до стіни її житлового будинку вона та члени її родини постійно відчувають вібрацію від працюючих механізмів в гаражі відповідачки

Крім того, як стверджує позивачка, відповідачка без будь-якої дозвільної документації та згоди на це самочинно побудувала на території свого домоволодіння металевий навіс розміром (4,90 +4,40)/2 х 5,85 м. Вказана споруда зачиняє вікна будинку А-1, який належить позивачці, від світла, в результаті чого в її будинку темно. Жодних погоджень з позивачкою, як зазначає остання, у передбаченому законодавством порядку не здійснено. Також відповідачкою не отримано жодного дозволу на здійснення будівництва.

Відповідно до листа №999 від 22.11.2013р. голови Костянтинівської сільської ради Біленького Л.Г. комісія у складі сільського голови Біленького Л.Г., заступника сільського голови Устіновой Л.М,, секретаря сільської Меркулової В.І. 15.11.2013р. провела обстеження фактів, викладених у скарзі позивачки та встановила порушення відповідачкою вимог ст.39 ч.8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та запропоновано відповідачці усунути порушення щодо самовільного будівництва.

У зв'язку з порушенням права власності позивачки на її домоволодіння з боку відповідачки, перша одночасно зверталася до Інспекції державного-архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області зі скаргою про проведення перевірки виконання самочинних будівельних робіт ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 та притягнення її до адміністративної відповідальності. В листі від 14.11.2013 року, вих. № 0-539/3 заступник начальника ДАБІ України Оверчук О.В. відповів, що до повноважень інспекції не входить контроль за розміщенням тимчасових споруд.

На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд: зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні домоволодінням АДРЕСА_1 та прибрати самочинно побудовані металевий гараж відповідачки розміром 8,36м. х 3,6 м., розташований частково на території домоволодінням АДРЕСА_1 частково на території домоволодінням АДРЕСА_2 та металевий навіс розміром 7 м х 5 м. розташований частково на території домоволодінням АДРЕСА_2 Мелітопольського району, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання з'явилися позивачка та її представник, а також представник відповідача.

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Обставини на які посилається позивачка не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому її позовні вимоги задоволенню не підлягають. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

У відповідності до ч. 2 п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до вимог ч. 7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Згідно з ч.17 ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій» здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І - III категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об'єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об'єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об'єкт застрахований). Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

У відповідності до ч. 2 п. 28 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) при розгляді справ про знесення самочинного будівництва, яке здійснюється особою на власній присадибній, дачній або садовій земельній ділянці, суд має звертати увагу на наявність будівельного паспорта, технічних умов, документів, що надають право виконувати підготовчі та будівельні роботи, дотримання при забудові будівельних норм та правил, а також на наявність порушення прав інших осіб.

Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_1, а також земельна ділянка площею 0,1598 га, на якої розташоване вказане домоволодіння (договір дарування земельної ділянки від 10 лютого 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Чупрун Т.А., зареєстровано в реєстрі за № 871; договір дарування житлового будинку від 10 лютого 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Чупрун Т.А., зареєстровано в реєстрі за № 869 зареєстрований у КП Мелітопольське МБТІ 15.02.2006р.; витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2006р.)/т. 1 а.с.5-8/

ОСОБА_2, відповідачці по справі, на праві власності належить домоволодіння АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 11 листопаду 2003 року/т. 1 а.с.9/

Як вбачається з відповіді сільського голови Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району № 999 від 22.11.2013 року в ході обстеження 15 листопада 2013 року вищевказаних територій домоволодінь було виявлено порушення ч. 8 ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та запропоновано сторонам укласти мирову угоду та усунути порушення щодо самовільного будівництва./т.1 а.с.17/

У відповідності до акту № 21 від 24 квітня 2015 року, складеному фахівцями Мелітопольського МБТІ, за адресою: АДРЕСА_2 громадянкою ОСОБА_2 самочинно побудовані житлова прибудова А1-1 розміром 5,18 х 12,63 м; прибудова а-1 розміром 2,00 х 7,60 м., гараж В-1 розміром 3,65 х 8,75 м, сарай Г-1 розміром 2,55 х 4,60 м, розпочато будівнитво навісу Д-1 розміром 4,90+4,40 х 5,85. Крім того самочинно проведенно перепланування у житловому будинку А-1, внаслідок чого змінено загальну площу будинку з 40,6 кв.м. до 103,3 кв.м., житлову з 13,3 до 47,4 кв.м., та збільшено кількість житлових кімнат з однієї до чотирьох./т.1 а.с.19/

Вищевказані обставини також підтверджується технічними паспортами житлових будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в с. Костянтинівка Мелітопольського р-ну./т.1 а.с.20-27/

Як вбачається з акту приймання в експлуатацію завершеного будівництвом житлового будинку та господарських споруд індивідуального забудовника від листопада 2003 року комісією було прийнято в експлуатацію домоволодіння громадянина ОСОБА_11, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2./т.1 а.с.38/

Однак, як вбачається з акту № 192 від 03.10.2003 року та технічного паспорту на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_11 помер та власником домоволодіння вказана відповідачка, яка прийняла спадщину від померлого/т. 1 а.с.39-42/

Як вбачається з розрахунку коефіцієнта освітлення житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 побудований в порушення протипожежних та санітарних норм, в зв'язку з близьким знаходженням до сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 він не дає достатньої інсоляції житлового приміщення./т. 1 а.с.93-99/

Представник Мелітопольського МБТІ в судовому засіданні пояснив, що згідно акту № 21 від 24 квітня 2015 року, складеному фахівцями Мелітопольського МБТІ, за адресою: АДРЕСА_2 громадянкою ОСОБА_2 самочинно побудовані житлова прибудова А1-1 розміром 5,18 х 12,63 м; прибудова а-1 розміром 2,00 х 7,60 м., гараж В-1 розміром 3,65 х 8,75 м, сарай Г-1 розміром 2,55 х 4,60 м, розпочато будівнитво навісу Д-1 розміром 4,90+4,40 х 5,85. Крім того самочинно проведенно перепланування у житловому будинку А-1, внаслідок чого змінено загальну площу будинку з 40,6 кв.м. до 103,3 кв.м., житлову з 13,3 до 47,4 кв.м., та збільшено кількість житлових кімнат з однієї до чотирьох. Також представник Мелітопольського МБТІ пояснив, що комунальне підприємство не перевіряє відповідність об'єкту державно-будівельним нормам, оскільки останнє відноситься до повноважень Державної архітектурної інспекції. Крім того представник ММБТІ повідомив, що актом від листопада 2003 року не були узаконені самочинно збудовані об'єкти за адресою: АДРЕСА_2, а лише прийнято до експлуатації житловий будинок, який пізніше успадкувався позивачкою, а тому скасування цього акту не призведе до будь-яких юридичних наслідків, оскільки відповідачці будинок належить вже на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що в дитячій кімнаті за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачці, темно. Світло, в зв'язку зі спорудами на сусідній ділянці, не проходить в достатньому обсязі в кімнату. Крім того, в будинку позивачці постійно сморід, запах палива. Навіс відповідачка почала будувати не так давно, раніше його не було.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що раніше домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відносилось до однієї адреси та було єдиним домоволодінням, в зв'язку з чим після розділу всі будови залишилися на межі поділеного домоволодіння. Гараж був побудований його братом, коли спірні будинки складали одне домоволодіння.

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВССУ № 6 визначено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Відповідно до п. 24 вище вказаної постанови знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобов'язати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого об'єкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов'язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Враховуючи, що в судовому засіданні представник відповідач не погодився на можливість усунення перешкод позивачу в користуванні належним йому майном, а позивачем надано докази, які доводять порушення його прав власника будинку, що виражається в погіршені умов освітлення та порушенням державно-будівельних норм при зведенні самочинно збудованих споруд, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні домоволодінням АДРЕСА_1, демонтування самочинно побудованого металевого гаражу, що належить ОСОБА_2, розміром 8,36м х 3,6 м, розташований частково на території домоволодіння АДРЕСА_1 та на території домоволодіння АДРЕСА_2 та металевого навісу, що належить ОСОБА_2, розміром 7 м х 5 м, розташований частково на території домоволодіння АДРЕСА_1 та на території домоволодіння АДРЕСА_2 підлягають задоволенню, оскільки вимоги в цій частині законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Поряд із цим, суд відмовляє у вимозі про скасування акту від невизначеної дати листопада 2003 року, оскільки оригіналу цього акту сторонами суду не було надано, в матеріалах інвентарної справи оригінал акту також відсутній, забудовник на час складання акту вже помер, та окрім того, як встановлено вище з інвентарної справи домоволодіння та інших матеріалів справи, не було прийнято до експлуатації самочинно збудовані споруди, про демонтаж яких просить позивачка, та на сьогоднішній день право власності на будинок вже зареєстровано на підставі свідоцтва про право на спадщину, яке не оспорюється відповідачкою, тому суд дійшов висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню також судовий збір на користь позивача.

Керуючись ст. 405 ЖК України, ст.ст. 15, 57, 59, 107, 208, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні та розпорядженні домоволодінням АДРЕСА_1.

Демонтувати самочинно побудовані металевий гараж, що належить ОСОБА_2, розміром 8,36м х 3,6 м, розташований частково на території домоволодіння АДРЕСА_1 та на території домоволодіння АДРЕСА_2.

Демонтувати металевий навіс, що належить ОСОБА_2, розміром 7 м х 5 м, розташований частково на території домоволодіння АДРЕСА_1 та на території домоволодіння АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_2, мешкає житловий будинок АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, мешкає житловий будинок АДРЕСА_1 судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду О.В. Редько