Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Попович О.В., Карпенко С.О., Савченко В.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житло-2007» до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу за спожиті комунальні послуги, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2011 року об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житло-2007» (далі - ОСББ «Житло-2007») звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1. У даному будинку утворене ОСББ «Житло-2007», яке сприяє членам об'єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг, виконує інші зобов'язання, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Зазначало, що відповідач, отримуючи житлово-комунальні послуги, участі у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, опаленню, холодному та гарячому водопостачанню, вивозу твердих побутових відходів не приймає.

Посилаючись на викладене та з урахуванням поданих уточнень позовних вимог ОСББ «Житло-2007» просило стягнути з відповідача заборгованість за надані комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції в сумі 31 441 грн 21 коп. та судові витрати.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСББ «Житло-2007» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСББ «Житло-2007» суму заборгованості за спожиті послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території, опалення, по внесках до ремонтного та резервного фондів у розмірі 31 441 грн 21 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2015 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до положень ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач фактично користуючись послугами з утримання спільної власності, наданих позивачем, від їх оплати ухиляється, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість станом на 01 лютого 2015 року за період з 01 травня 2008 року по 01 жовтня 2012 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 31 441 грн 21 коп., що включає в себе сплату внесків за утримання будинку та прибудинкової території, внесків до ремонтного та резервного фондів, платежу за опалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про об'єднання власників багатоквартирного будинку» співвласник зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності за НОМЕР_1, виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради 07 квітня 2010 року.

Свідоцтво про право власності, видане на підставі договору №10/336 про інвестування у будівництво житлового будинку від 27 грудня 2005 року, акту прийому-передачі квартири НОМЕР_1 від 28 грудня 2007 року.

Будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі ОСББ «Житло-2007».

Судами також встановлено, що ОСОБА_4 не здійснює оплату послуг з утримання спільної власності, що включає сплату внесків за утримання будинку та прибудинкової території, внесків до ремонтного та резервного фондів, платежу за опалення, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 31 441 грн 21 коп.

Враховуючи, що ОСОБА_4 користується наданими позивачем послугами щодо утримання будинку та прибудинкової території, однак на порушення ст. 15 Закону України «Про об'єднання власників багатоквартирного будинку» та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не здійснює їх оплату, колегія суддів вважає правильними висновки судів першої та апеляційної інстанції щодо наявності підстав для стягнення із відповідача зазначеної суми заборгованості з утримання спільної власності.

Доводи касаційної скарги щодо неправильного розрахунку заборгованості є необґрунтованими, не підтверджуються жодними доказами та зводяться виключно до непогодження позивача із рішенням ОСББ «Житло-2007» щодо розмірів тарифів, яке є чинним на час розгляду справи.

При цьому посилання скаржника на те, що позивач не має права вимагати сплати зазначених платежів та звертатись до суду із даним позовом ґрунтуються на припущеннях, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За таких обставин, розглядаючи справу та переглядаючи її в апеляційному порядку суди першої та апеляційної інстанцій вірно встановили фактичні обставини по справі, надали їм належну правову оцінку, правомірно застосували норму права, яка застосовується до даних правовідносин, обґрунтовано та законно дійшли висновку про задоволення позову.

Касаційна скарга висновків судів попередніх інстанцій не спростовує.

Оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.

Із врахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судом першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст.ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Попович

С.О.Карпенко

В.О.Савченко