Справа № 369/6497/15-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/5833/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 29.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Мельника Я.С.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4, який обґрунтовував тим, що 23 січня 2015 року він звернувся до Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із заявою про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки по вулиці Набережній, 69 в селі Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області у приватну власність на підставі рішення апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року.

23 січня 2015 року Ходосівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області повідомила його про відмову у виготовленні проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки по вулиці Набережній, 69 в селі Ходосівка у приватну власність, так як вказана земельна ділянка належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 06 серпня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за №70 та посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5

Як вбачається з договору дарування, його було укладено між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 Дана земельна ділянка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту серії ІІІ-КВ №094045, виданого на підставі рішення Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 9/10 від 06 травня 1997 року.

12 січня 2015 року апеляційним судом Київської області винесено рішення та визнано недійсним Державний акт серії ІІІ-КВ №094045, виданого на підставі рішення Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Враховуючи, що державний акт визнано недійсним, він є недійсним з моменту його видачі, тобто від 11 січня 1999 року, а тому укладені угоди на підставі даного акту є недійсними.

Також позивач ОСОБА_3 зазначав, що на початку 2013 року він звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання незаконним Державного акту на право власності на земельну ділянку. Під час розгляду справи Києво-Святошинським районним судом Київської області 06 серпня 2013 року між відповідачами було незаконно укладено спірний договір дарування з метою зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду. Відповідачі знали про розгляд даної справи та свідомо пішли на незаконне укладення договору дарування.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду від 29 вересня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Судом скасовано рішення Ходосівської сільської ради від 06 травня 1998 року №7/4 про передачу земельної ділянки в приватну власність, яка знаходиться по вулиці Набережній, 69 в селі Ходосівка площею 0,20 га для обслуговування жилого будинку і господарських споруд та 0,105 га для ведення підсобного господарства. Визнано також недійсним Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-КВ №094045.

Рішенням апеляційного суду Київської області було встановлено наступне, а саме умови, при яких Ходосівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області було прийнято рішення від 06 травня 1998 року №7/4 про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки в приватну власність та видано Державний акт на право власності на землю на підставі рішення Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 травня 1998 року за №9/10, яке в матеріалах справи відсутнє, і доказів про те, що воно приймалось Ходосівською сільською радою, в матеріалах справи немає.

Таким чином, судом визнано недійсним Державний акт на земельну ділянку серії ІІІ-КВ №094045, а рішення, на підставі якого видано державний акт, взагалі не існує, що встановлено судом.

Тому договір дарування від 06 серпня 2013 року земельної ділянки площею 0,1052 га, що знаходиться в с. Ходосівка, вул. Набережна, 69, підлягав визнанню недійсним.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_3 просив визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 06 серпня 2013 року, зареєстрований в реєстрі за №70 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 06 серпня 2013 року, який укладений ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на земельну ділянку №2 площею 0,1052 га, що знаходиться в селі Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Набережній, 69, надану для ведення особистого підсобного господарства, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі №70.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким договір дарування земельної ділянки від 06 серпня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1052 га, що знаходиться в селі Ходосївка Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Набережній залишити в силі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що умови, при яких Ходосівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області було прийнято рішення від 06 травня 1998 року №7/4 про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки в приватну власність та видано Державний акт на право власності на землю, на підставі рішення Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 травня 1998 року №9/10, яке в матеріалах справи відсутнє, і доказів про те, що воно приймалось Ходосівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області в матеріалах справи немає, а тому вимоги позивача в цій частині є правильними та обґрунтованими.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З матеріалів справи вбачається, що на заяву ОСОБА_3 від 23 січня 2015 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства по вулиці Набережній Ходосівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області від 23 січня 2015 року за №24 була надана відповідь, що зважаючи на те, що згідно Договору дарування від 06 серпня 2014 року за №70, посвідченим приватним нотаріусом ОСОБА_5, власником земельної ділянки, на частину якої претендує заявник, є ОСОБА_4, а тому Ходосівська сільська рада не в змозі надати дозвіл на складання проекту землеустрою.

В позовній заяві позивач ОСОБА_3 також зазначав, що на початку 2013 року він звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання незаконним Державного акту на право власності на земельну ділянку. Під час розгляду справи Києво-Святошинським районним судом Київської області 06 серпня 2013 року між відповідачами було незаконно укладено спірний договір дарування з метою зробити неможливим або утруднити виконання рішення суду, відповідачі знали про розгляд даної справи, але незважаючи на це, свідомо уклали договір дарування.

Згідно Договору дарування земельної ділянки від 06 серпня 2013 року ОСОБА_2, як дарувальник, і ОСОБА_4, як обдаровуваний, уклали цей договір про таке, а саме згідно п.1 вказаного договору дарування дарувальник подарувала, а обдаровуваний прийняв у дар належну дарувальнику на праві приватної власності земельну ділянку №2 площею 0,1052 га, що знаходиться в селі Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Набережній, 69, надану для ведення особистого підсобного господарства (кадастровий номер :01:002:0154). Вказана земельна ділянка складається з ріллі-0,1052 га.

Відповідно до умов п.2 Договору дарування земельної ділянки від 06 серпня 2013 року вказана земельна ділянка належить дарувальнику на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ № 094045, виданого Ходосівською сільською радою 11 січня 1999 року на підставі рішення виконкому цієї ж сільської ради народних депутатів від 06 травня 1997 року № 9/10, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право приватної власності на землю за №343 та витягу №6031653 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11 липня 2013 року, виданого Реєстраційною службою Києво-Святошинського управління юстиції Київської області та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором-приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 06 серпня 2013 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, оформленого 06 серпня 2013 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Відділ Держкомзему Києво-Святошинського району Київської області, ДП «Центр державного земельного кадастру», про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, визнання незаконним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2014 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування рішення Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 травня 1998 року №7/4, про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_2, та ухвалено по справі в цій частині нове рішення про їх задоволення. Вирішено визнати недійсним та скасувати рішення Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 травня 1998 року №7/4 «Про передачу земельної ділянки в приватну власність», яка знаходиться по вулиці Набережній, 69 в селі Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області у приватну власність ОСОБА_2 площею 0,20 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, та 0,105 га для ведення підсобного господарства по вулиці Набережній, 69 в селі Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області; Визнати недійсним Державний акт на право власності на землю площею 0,3043 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель-0,1991 га, для ведення особистого підсобного господарства-0,1052 га (кадастровий номер №:01:002:01:42), яка знаходиться по вулиці Набережній, 69 в селі Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області, виданого ОСОБА_2 В решті рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 вересня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 06 червня 2016 року ухвалено виправити описку в резолютивній частині рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року, допущену в кадастровому номері земельної ділянки №:01:002:01:42, шляхом виправлення кадастрового номера земельної ділянки на №:01:002:0142.

В рішенні апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року вказано, що на підставі рішення Ходосівської сільської ради народних депутатів Києво-Святошинського району Київської області від 06 травня 1997 року за №9/10 на імя ОСОБА_2 був виданий Державний акт на право власності на землю серії ІІІ-КВ №094045, а саме земельну ділянку площею 0,3043 га по вулиці Набережній, 69 в селі Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області та передано для будівництва та обслуговування житлових будівель та господарських споруд-0,1991 га, а для ведення особистого підсобного господарства - 0.1052 га. Згідно технічної документації із землеустрою, розробленої ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер №:016002:0142. Сторони по справі є співвласниками спірного будинку, а саме по 1/3 частині спадкового будинку в рівних частинах, який розташований на спірній земельній ділянці та на підставі цього позивач ОСОБА_3 набув право користування спірною земельною ділянкою з метою користування частиною вказаного жилого будинку та його обслуговування, відповідно до ст.42 ЗК України в редакції 1992 року. Враховуючи викладене та умови, при яких Ходосівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області було прийнято рішення від 06 травня 1998 року за №7/4 про передачу ОСОБА_2 земельної ділянки в приватну власність та видано Державний акт на право власності на землю на підставі рішення Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 06 травня 1998 року за №9/10, яке в матеріалах справи відсутнє, і доказів про те, що воно приймалось Ходосівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області в матеріалах справи немає, то колегія суддів вважає, що вимоги позивача ОСОБА_3 в цій частині є правильними та обгрунтованими, а тому підлягали до задоволення.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ №094045 площею 0,3043 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель-0,1991 га, для ведення особистого підсобного господарства-0,1052 га, що знаходиться за адресою: вулиця Набережна, 69 в селі Ходосівка Києво-Святошинського району Київської області, виданий ОСОБА_2, визнано недійсним рішенням апеляційного суду Київської області від 12 січня 2015 року, тому договір дарування земельної ділянки від 06 серпня 2013 року, укладений між сторонами договору на земельну ділянку відповідно до вказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ №094045 є недійсним.

За таких обставин суд дійшов вірного висновку, що зазначений договір дарування земельної ділянки від 06 серпня 2013 року, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 підлягав визнанню недійсним.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: