Ухвала іменем україни
12 жовтня 2016рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 20 жовтня 2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 593, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 49 500 доларів США зі сплатою 12 % річних, строком до 19 жовтня 2021 року.

З метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки від 24 жовтня 2006 року № 593/594, відповідно до умов якого банку передано в іпотеку майно, а саме: будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги за кредитним договором від 20 жовтня 2006 року.

ОСОБА_6 належним чином умови договору не виконав, у результаті чого станом на 1 червня 2015 року утворилась заборгованість, у розмірі 238 347 грн 18 коп, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7 959,87 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 167 541 грн 16 коп., заборгованості за відсотками - 2 606,13 доларів США, що становить 54 858 грн 20 коп., пені у межах строку позовної давності в один рік -15 947 грн 82 коп.

На підставі наведеного ТОВ «Кредитні ініціативи» просило суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 20 жовтня 2006 року № 593, яка станом на 1 червня 2015 року складає 238 347 грн 18 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_2 житловою площею 227,69 кв. м, загальною площею 477,63 кв. м, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2 383 грн 47 коп.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено,

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором від 20 жовтня 2006 року до позивача, а також доказів на підтвердження належного повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за його борговими зобов'язаннями.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, виходив із того, що розмір простроченої заборгованості є неспівмірним з вартістю предмета іпотеки, а також зазначив про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» було порушено строк звернення до суду, визначений у досудовій вимозі, направленій на адресу відповідачів.

З такими висновками апеляційного суду не можна погодитись, оскільки вони зроблені з порушенням закону та не відповідають матеріалам справи.

Судом встановлено, що 20 жовтня 2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 593 відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 49 500 доларів США зі сплатою 12 % річних строком до 19 жовтня 2021 року.

На забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 24 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_6, ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки № 593/594, відповідно до умов якого банку передано в іпотеку майно, а саме: будинок з надвірними спорудами, що розташований по АДРЕСА_1

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого первинний кредитор передає, а новий кредитор приймає кредитний портфель, унаслідок якого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення, включно з правом вимагати від позичальника належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань.

ОСОБА_6 належним чином умови договору не виконав, у результаті чого станом на 1 червня 2015 року утворилась заборгованість, у розмірі 238 347 грн 18 коп, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 7 959,87 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 167 541 грн 16 коп., заборгованості за відсотками - 2 606,13 дол. США, що становить 54 858 грн 20 коп., пені у межах строку позовної давності в один рік - 15 947 грн 82 коп.

Відповідно до положень ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 23 вересня 2015 року № 6-979цс15.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється з урахуванням положень ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Проте ч. 3 ст. 39 цього Закону передбачено, що суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Отже, законодавством не передбачено такої підстави для відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як неспівмірність заборгованості за основним зобов'язанням з вартістю майна, переданого в іпотеку в рахунок забезпечення належного його виконання (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 04 листопада 2015 року № 6-340 цс15)

Зазначене положення може враховуватися лише в разі, якщо порушенням основного зобов'язання іпотекодержателю не завдано збитків.

Судами встановлено, що вартість предмета іпотеки згідно з висновком експерта становить 1 025 374 грн, а сума заборгованості - 238 347 грн 18 коп.

Установивши, що сума заборгованості за кредитом є неспівмірною із заставною вартістю предмета іпотеки, тобто вартість предмета іпотеки значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, апеляційний суд не врахував, що це не вважається самостійною підставою для відмови в позові, у порушення ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» не встановив, чи не завдає збитків іпотекодержателю порушення основного зобов'язання та чи не змінює обсяг його прав.

Ураховуючи те, що апеляційний суд не визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, що підлягає застосуванню, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана О.В. Попович