АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4653/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Шевчук О.П.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району міста Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просять ухвалу суду скасувати та ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл витрат, понесених за проведення судової експертизи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Рішенням суду від 11.03.2015 року, ухваленим у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про відшкодування шкоди, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири, в розмірі 37 062 грн. 06 коп. та судові витрати в сумі 370грн. 63 коп., стягнуто з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 94 262 грн. 06 коп. та судові витрати у справі у розмірі 942 грн. 63 коп.

23.12.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, мотивуючи вимоги заяви тим, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.08.2015 року рішення суду від 11.03.2015 року, що було ухвалено Деснянським районним судом м. Києва за вказаним вище позовом, залишено без змін.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції колегією суддів у справі було призначено судову будівельну - технічну експертизу та доручено її виконання експерту КомандировуО.В.

Позивачем ОСОБА_2 було оплачено витрати на проведення експертизи.

З урахуванням того, що є необхідність у вирішенні питання щодо розподілу вказаних витрат, позивачі просять суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл витрат, понесених на залучення спеціалістів і проведення судової експертизи, які стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_2

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачами у справі в судових засіданнях в суді першої інстанції не заявлялися вимоги про компенсацію їм витрат, понесених за проведення судової експертизи, не надавалися з цього приводу пояснення та, відповідно, докази, а тому такі вимоги не були предметом судового розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12.05.2015 року (а.с. 109 -110 т. 3) у даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу.

Відповідно до рахунку №11-25/05 від 25.05.2015 року (а.с. 115 т.3) за проведення експертизи позивачами було сплачено 3300,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.08.2015 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2015 року залишено без змін (а.с. 152-156 т. 3).

Зважаючи на викладене вище, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість поданої позивачами заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки рішення суду першої інстанції від 11.03.2015 року містить відповіді суду на всі заявлені вимоги позивачів, судом вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання, а питання про ухвалення додаткового рішення у справі за вимогами про компенсацію витрат за проведення судової експертизи повинно вирішуватися судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд може ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення у даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді