Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/412/16 Головуючий у 1-й інст. Вальчук В. В.
Категорія 30 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням адміністративного правопорушення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 13 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням адміністративного правопорушення. В обґрунтування позову вказував, що 02.12.2015 року біля 12 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі Житомир-Чернівці в с.Громада по вул.Перемоги, Любарського району перед поворотом ліворуч не дав дорогу автомобілю ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_2 під його керуванням та допустив зіткнення з ним. Внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Любарського районного суду Житомирської області від 04.12.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Окрім матеріальної шкоди діями відповідача завдано йому немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: щоденні думки та спогади про наслідки дорожньо-транспортної події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні: переживання фізичних незручностей як водія з наданням послуг перевезення пасажирів та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей для їх подолання, а саме повернення коштів за ремонт автомобіля. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1378 грн. судових витрат по сплаті судового збору та витрати за надання юридичних послуг в сумі 1000 грн.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 13 травня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 4 500 грн. та 551 грн. 20 коп. судових витрат по сплаті судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції не вмотивоване та необґрунтоване, просить змінити рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги про стягнення 25 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, 02.12.2015 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі Житомир-Чернівці в с.Громада по вул.Перемоги, Любарського району перед поворотом ліворуч не дав дорогу автомобілю ВАЗ 211540, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та допустив зіткнення з ним. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Любарського районного суду Житомирської області від 04.12.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 1167 ЦК України.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4).

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Враховуючи, що відповідач, здійснив, внаслідок порушення правил дорожнього руху, наїзд на автомобіль позивача, не здійснив дій спрямованих на усунення наслідків ДТП, з урахуванням характеру і тривалості моральних страждань, істотність вимушених змін в житті позивача, обставини справи, характер моральних страждань і наслідків, що наступили, а також з урахуванням принципу розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування відповідачем моральної шкоди у визначеному судом першої інстанції розмірі.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1ф. перебував на лікуванні у зв'язку із отриманими ушкодженнями здоров'я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Наведені у апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Любарського районного суду Житомирської області від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді