АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6215/16 Справа № 203/3366/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №DNKMAE00002039, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмір 20909,57 доларів США, с кінцевим терміном повернення - 05 жовтня 2012 року, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлені кредитним договором. В порушення взятих на себе зобов'язань позичальник не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 19 травня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі 16916,36 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNKMAE00002039 від 02 серпня 2007 року заборгованість у розмірі 16916,36 доларів США, яка складається з: 5953,17 доларів США - заборгованість за кредитом; 374,54 доларів США - заборгованість по процентам; 351,24 доларів США - заборгованість по комісії та 10237,41 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Також, банк просив стягнути на свою користь з ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» було відмовлено, з чим останній не погодився і звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 02 серпня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNKМАЕ00002039, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 20909,57 доларів США на строк до 05 жовтня 2012 року.

У зв'язку із неналежним виконанням боржником взятих на себе зобов'язань, станом на 19 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 16916,36 доларів США, на підтвердження якої позивачем було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №DNKМАЕ00002039 від 02 серпня 2007 року та меморіальні ордери щодо зарахування банком коштів, виручених від реалізації заставного транспортного засобу, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2

Так, згідно розрахунку заборгованості вбачається, що 17 жовтня 2011 року банком в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNKМАЕ00002039 від 02 серпня 2007 року було зараховано кошти, виручені від реалізації автомобіля, в розмірі 12516,66 доларів США, з яких: 7032,00 доларів США - в рахунок погашення заборгованості за кредитом, 1667,66 доларів США - в рахунок погашення процентів та 3817,00 доларів США - в рахунок погашення пені.

Водночас, на підтвердження факту реалізації заставного майна та отриманих від його реалізації сум, ПАТ КБ «ПриватБанк» було надано меморіальні ордери на суму 14072,93 долари США, з яких вбачається, що вказана сума була спрямована на: погашення тіла кредиту - 5996,21 доларів США; відсотків - 979,28 доларів США; пені - 3812,00 доларів США; штрафу - 884,69 доларів США; комісії - 351,24 доларів США та обмін валют - 2044,51 доларів США.

Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 612 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банка, суд першої інстанції керувався положеннями чинного законодавства, положеннями кредитного договору №DNKМАЕ00002039 від 02 серпня 2007 року, порушених ПАТ КБ «ПриватБанк» при зарахуванні коштів в погашення заборгованості та виходив з того, що суми вказані в меморіальних ордерах щодо загальної вартості реалізації заставного майна і складових заборгованості, на погашення якої вони були зараховані, відрізняються від сум, зазначених в розрахунку заборгованості за кредитним договором №DNKМАЕ00002039.

В апеляційній скарзі, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, зокрема, в частині неналежного дослідження доказів, наданих банком на обґрунтування позовних вимог, а саме: розрахунку заборгованості, виписку про рух коштів та меморіальні ордери.

Однак, колегія суддів не погоджується з такою позицією апелянта, оскільки докази, які банк вважає належними, суперечать один одному.

Слід звернути увагу, що в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції було зобов'язано представника ПАТ КБ «ПриватБанк» надати належні та допустимі докази стосовно того, яким саме чином було реалізовано заставний транспортний засіб ОСОБА_2 для визначення його дійсної вартості і визначення розміру коштів спрямованих на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором №DNKМАЕ00002039 від 02 серпня 2007 року, оскільки будь-які договори купівлі-продажу вказаного майна в матеріалах даної цивільної справи відсутні.

Проте, вказаних документів позивачем надано не було, а в судових засіданнях представник банку посилався лише на відому йому суму реалізації відповідно до меморіальних договорів у розмірі 14072,93 долари США, зокрема, на підставі яких її було зараховано в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2

А тому, виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова