Справа № 466/4097/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"07" липня 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої - судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася в суд з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов обґрунтовує тим, що в орган опіки та піклування звернулась ОСОБА_3, яка проживає з малолітнім онуком, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1, із заявою щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_4 Баба ОСОБА_4, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, пояснила, що всі питання щодо виховання онука, його матеріальне забезпечення вирішуються лише нею. Матір дитини, ОСОБА_1 зловживає спиртними напоями, близько року не проживає з сім'єю та останнє її місце перебування невідоме. Батько дитини, ОСОБА_4 не проживає з сином вже дев'ять років, останнє його місце перебування невідоме. Малолітній, ОСОБА_4 на засіданні комісії пояснив, що батька він не знає та не спілкується з ним. Маму бачив рік тому. Забравши його телефон, вона втекла і більше не з'являється. Незважаючи на те, що мама має його номер телефону, вона ніколи не дзвонить, не підтримує з ним зв'язок, не спілкується, матеріально не забезпечує. У характеристиці СЗШ №30 м. Львова вказано, що батько, ОСОБА_2, вихованням дитини не займається. В школі жодного разу не був. Мати, ОСОБА_1, не приділяє належної уваги вихованню та навчанню сина. Його вихованням займається баба, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини та класу.

Комісія з питань захисту прав дитини рекомендувала голові Шевченківської районної адміністрації надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відносно малолітнього ОСОБА_4 Окрім цього, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Враховуючи наведене, просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно дитини та стягувати з них солідарно щомісячно аліменти в розмірі 1 000,00 грн., але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку аліментів, щомісячно.

В судовому засіданні представник позивача Брикса Р.З. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені рекомендованим листом за місцем проживання. Суд вважає, що відповідно до ст.ст.169,224 ЦПК України, зі згоди представника позивача, може бути проведено заочний розгляд справи та постановлено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначила, що вона є бабцею малолітнього ОСОБА_4 Вона самотужки займається вихованням та матеріальним забезпеченням онука. Батьки ним не цікавляться, не займаються вихованням, світоглядом, не надають кошти на утримання, не піклуються про його здоров'ям тощо. Просила суд призначити в її користь стягнення з відповідачів аліментів на дитину, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку.

Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, показання свідка, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких мотивів.

Відповідно до вимог ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 164 ч.1 СК України передбачений перелік підстав, за наявності однієї з яких мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, в тому числі якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, яка визначає обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини : 1. Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. 2. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. 3. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. 4. Батьки зобов'язані поважати дитину. 5. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відповідачі по справі.

Дитина ОСОБА_4 проживає разом з бацею ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні.

Дитина ОСОБА_4 навчається в СЗШ №30 м. Львова. Відповідно до характеристики на дитину, батько ОСОБА_2 вихованням дитини не займається. В школі жодного разу не був. Мати ОСОБА_1 не приділяє належної уваги вихованню та навчанню дитини. Його вихованням займається бабця, яка відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті дитини та класу.

Згідно довідки з Дошкільного навчального закладу №167 від 10.03.2016 року за період з 2008 по 2013 роки під час перебування дитини у садочку, усю увагу йому приділяла бабця, приводила та забирала ОСОБА_4 лише вона, батьки участі у вихованні дитини не брали.

Згідно даних Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області від 23.03.2016 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за неналежне виконання нею батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4.

Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України у Львівській області від 04.04.2016 року встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, однак знятий з реєстрації із вказаної адреси 28.10.2014р. за рішенням суду. На даний час його місце перебування невідоме.

Працівниками відділу у справах дітей було обстежено помешкання за адресою: АДРЕСА_1 з метою перевірки обставин, вказаних у заяві ОСОБА_3 На момент присутності комісії в квартирі №18 перебували ОСОБА_3, ОСОБА_8 та малолітній внук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, матері ОСОБА_1 в квартирі не було. Було опитано сусідів та відібрано письмові пояснення (свідчення) ОСОБА_9, ОСОБА_10, які зазначили, що батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_1 з дитиною не проживають, участь у його вихованні приймає лише бабця ОСОБА_3 В квартирі батьки ОСОБА_4 не мешкають, місце перебування їхнє невідоме.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні зазначила, що мати та батько малолітнього ОСОБА_4 не цікавляться ним, не займаються його вихованням, утриманням, взагалі не відвідують його. Його утриманням та вихованням займається бабця - ОСОБА_3

Відповідно до Висновку № 3609-155 від 21.03.2016р. орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Брикса Р.З. в судовому засіданні підтримав вказаний вище висновок органу опіки та піклування.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008 р. - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч.1 ст.З Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч.1 ст.9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Частиною 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

Сама поведінка відповідачів, котрі двічі не з'явилися в судове засідання по вказаній справі, не з'являлися і на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яка розглядала питання доцільності позбавлення їх батьківських прав, свідчить про їх байдуже ставлення до дитини, можливе позбавлення їх батьківських прав щодо них.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідачі не дбають про виховання, розвиток та здоров'я дитини ОСОБА_4, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків щодо дитини. Позов про позбавлення його батьківських прав є підставний і підлягає до задоволення.

У відповідності до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачі ухиляються від виконання даного обов'язку, аліментів на утримання дитини не надають.

Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З пояснень представника позивача та третьої особи відповідачі не мають офіційної роботи та постійного стабільного заробітку. А тому суд вважає, що аліменти з них слід стягувати в твердій грошовій сумі.

Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідачі зобов'язані сплачувати на утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідачів інших дітей, стан здоров'я дитини. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Суд вважає вимогу про стягнення з відповідачів аліментів в частині солідарного стягнення безпідставною. Розмір аліментів, які стягатимуться, суд визначає кожному з відповідачів у твердій грошовій сумі.

Суд вважає, що з відповідачів слід стягувати в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини, виходячи з половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, в сумі по 770,00 грн. щомісячно з кожного, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 28.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за 1 місяць.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,208,209,212,215,224,226 ЦПК України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989р., Декларацією прав дитини, ст.ст.150,155,164,166 Сімейного кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав щодо малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_3 аліменти на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 770грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 28 квітня 2016р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) в користь ОСОБА_3 аліменти на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 770грн. щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 28 квітня 2016р. до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 по 275,60грн. судового збору в доход держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська