Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 червня 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

-головуючого - судді Шепетко І. О.,

-при секретарі - Терпай С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом Будинкового комітету «Престиж» в особі голови БК «Престиж» ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у приватизації квартири, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду із позовом, в якому з усіма уточненнями просять визнати відповідача такою, що втратила право користування кімнатою № 120 у гуртожитку по вул. Богомольця, 20 в м. Ужгород. Свої вимоги мотивували тим, що у звязку із трудовими відносинами із ВАТ «Ужгородхліб», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були надані в кімнаті №121 та №120 по вул. Богомольця, 20 в м. Ужгород койко-місця. 01.10.2006 року укладено договір найму житлової кімнати №121 по вул. Богомольця, 20 із ОСОБА_2 Гуртожиток було реконструйовано під багатоквартирний житловий будинок, що знаходиться в оперативному управлінні БК «Престиж», а тому кімната № 121 та № 120 на теперішній час являється квартирою під №10. Посилаються на те, що відповідач з 2004 року не користується кімнатою № 120, оскільки звільнилася з ВАТ «Ужгородхліб», місце її проживання невідоме, просили позбавити права користування житловим приміщенням.

У судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити з підстав, що викладені в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи через оголошення в газеті «Новини Закарпаття» № 39-40 (4504-4505) від 09.04.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач.

Оскільки, відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надала, суд дійшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача, у порядку заочного провадження.

Суд, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З договору найму житлового приміщення від 01.10.2006 року вбачається, що позивачу ОСОБА_2 здано в найм кімнату № 121 по вул. Богомольця,20 в м. Ужгород для проживання сімї з трьох осіб.

З Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.08.2015 року за індексним номером 42557960, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що багатоквартирний житловий будинок за адресою м. Ужгород, вул. Богомольця, 20 є комунальною власністю, власником якого є Ужгородська міська рада.

Рішенням Ужгородської міської ради №1793 від 11.09.2015 року будинок №20 по вул. Богомольця в м. Ужгород передано в оперативне управління Будинкового комітету «Престиж».

20.11.2012 року Інспекцією ДБК у Закарпатській області зареєстрована декларація про готовність обєкта до експлуатації, а саме реконструкція гуртожитку по вул. Богомольця, 20 під багатоквартирний будинок, що знаходиться в оперативному управлінні БК «Престиж» в м. Ужгород. Яким, вважається закінчений будівництвом обєкт - реконструкція гуртожитку по вул. Богомольця, 20 під багатоквартирний будинок.

Як вбачається з пояснень представника позивача, відповідачу було надано житлове приміщення як робітнику ТДВ «Ужгородхліб», з 2007 року остання звільнилася.

Реєстрація відповідача у житловому приміщенні свідчить про законність вселення та набуття права на користування цим приміщенням.

Главою 4 ЖК УРСР не передбачено можливості визнати особу, яка користується житловим приміщенням у гуртожитку, такою, що втратила право на користуванням зазначеним приміщенням.

У статті 130 ЖК УРСР передбачено, що порядок користування житловою площею у гуртожитках визначається законодавством України.

Разом із тим, окрім відповідної глави ЖК УРСР, зазначене питання врегульоване лише у Примірному положенні про гуртожитки. У розділі V111 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Радою Міністрів УРСР від 03.06.1986 року, яким передбачено відповідальність за порушення правил надання жилої площі в гуртожитку, користування гуртожитками та їх утримання, зазначено, що особи, винні у порушенні правил користування гуртожитками, несуть відповідальність відповідно до законодавства.

У звязку з цим можна розмежувати правовий режим гуртожитків, житлові приміщення у яких не підлягають приватизації та правовий режим гуртожитків, які призначені для тимчасового проживання.

Оскільки, правовий режим гуртожитків, житлові приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» прирівняні до правового режиму житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71,72 ЖК УРСР.

Щодо мешканців інших гуртожитків, на яких не поширюються гарантії, передбачені Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», то такі гуртожитки призначені для тимчасового проживання осіб, тому щодо мешканців цих гуртожитків правила ст.ст.71,72 ЖК УРСР не поширюються, оскільки можливість визнання мешканців таких гуртожитків такими, що втратили право користування, не передбачена ні у ЖК УРСР, ні у Примірному положенні про гуртожитки.

У відповідності до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04.09.2008 року, сфера дії цього Закону поширюється на гуртожитки, які є обєктами права державної та комунальної власності, крім гуртожитків, що перебувають у господарському віданні чи оперативному управлінні військових частин, закладів, установ та організацій Національної Гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби, Збройних сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Міністерства Внутрішніх Справ України, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, системи цивільного захисту та державних навчальних закладів.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності багатоквартирний житловий будинок № 20 по вул. Богомольця в м. Ужгород є комунальною власністю, власником є Ужгородська міська рада Територіальна громада.

Враховуючи наведене, даний гуртожиток, після реконструкції під багатоквартирний будинок, підлягає приватизації.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач зареєстрований у гуртожитку з 22.11.2007 року, згідно до акту від 15.11.2015 року, затвердженого головою БК «Престиж» ОСОБА_1, комісія в складі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, - ОСОБА_3 не проживає в будинку по вул. Богомольця, 20, з 2004 року.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що відповідача не бачить більше десяти років, остання виїхала в Італію на заробітки, вселятися чи користуватися кімнатою не намагалася.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є сусідом позивача ОСОБА_2, в квартирі №121 проживає позивач ОСОБА_2 з дітьми. Відповідача ніколи не бачив, ніхто не приходив і не намагався вселитися в спірну квартиру.

З довідок БК «Престиж» вбачається, що договір найму на АДРЕСА_1, окрім договору найму ТДВ «Ужгородхліб» з гр. ОСОБА_3 ні з ким не укладався. На підставі рішення сесії Ужгородської міської ради, квартири, що раніше значилися під № 120 та № 121 у будинку № 20 по вул. Богомольця в м. Ужгород, обєднані в одне житлове приміщення під №10.

Рішенням Ужгородської міської ради № 47 від 24.02.2016 року, вирішено укласти договори найму на квартири у житловому будинку по вул. Богомольця, 20 БК «Престиж», у звязку із закінченням реконструкції гуртожитку та здачею в експлуатацію 59-ти квартирного житлового будинку по вул. Богомольця, 20 та відповідно до заяв громадян, фактично проживаючих у будинку, укласти договір найму з гр. ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_2, що складається з двох кімнат.

Відповідно до Договору найму житлового приміщення за адресою м. Ужгород, вул. Богомольця, 20 від 15.03.2016 року, наймачем квартири №10, яка складається з двох кімнат, є ОСОБА_2.

Відповідно до ст.71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Отже, враховуючи, що позивач законно вселилась та набула права користування кімнатами (квартирами) №120 та №121, які обєднані після реконструкції в квартиру №10, а відповідач відсутня у гуртожитку понад шість місяців без поважних причин, є законні підстави для визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням гуртожитку.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 130 ЖК УРСР, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-228, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Будинкового комітету «Престиж» в особі голови БК «Престиж» ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у приватизації квартири, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою № 120 у будинку № 20 по вул. Богомольця в м. Ужгород Закарпатської області.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_9