УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі Ніколайчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Також позивач надав суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме: квартира, яка знаходиться за адресою: 29000, АДРЕСА_1, житловий будинок який знаходиться за адресою: 31317, Хмельницька область, Хмельницький район, «Грузевиця - 3» житловий масив, вул. Л.Українки, 8 та гараж бокс № 39, який знаходиться за адресою: 29000, м. Хмельницький, вул. Народної Волі, 15/1 «А»

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначає, що предметом вищевказаного позову є сума заборгованості за договором позики у розмірі 101 038 грн. 38 коп.

Позивачу відомо з Єдиного державного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомго майна, що у власності ОСОБА_2 є нерухоме майно яким вона може розпоряджатися, враховуючи те що позов має майновий характер.

Вирішуючи питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Частиною третьою цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на наведені норми закону, заява про забезпечення позову має містити обґрунтування необхідності вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема обставин цивільної справи, особи відповідача та з посиланням на конкретні факти, що свідчать про можливе утруднення чи неможливість виконання рішення суду без вжиття таких заходів.

У відповідності з п.1, п.2 ч.1, ч.3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати,що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Проте, у заяві зазначеного обґрунтування не міститься, а лише зазначається про припущення позивача щодо можливого відчуження відповідачем свого майна. Разом з цим, у заяві не зазначається про те, з яких саме підстав позивач вважає, що відповідач вчинятиме такі дії. За наявними у позовній заяві відомостями також неможливо вирішити питання про співмірність запропонованих позивачем заходів забезпечення позову заявленим вимогам.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 151 - 153, 208, 210, 293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С. Стефанишинин