РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/784/16-ц

Провадження № 2/643/2112/16

23.05.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Поліщук Т.В.,

при секретарі - Литвиненка М.А.

представника позивача - Шелеста Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 4615,34 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку НОМЕР_1. Відповідачі не сплачували в повному обсязі за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що призвело до утворення заборгованості: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 1927,60 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2010 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 1567,76 грн., суму індексу інфляції у розмірі 1018 грн. 07 коп.; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 101 грн. 91 коп.

Представник позивача Шелест Д.Ю., діючий на підставі довіреності, з'явився у судове засідання, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі, заперечував проти застосування строків позовної давності, оскільки відповідачі періодично сплачували за надані послуги, а тому визнав свій обов'язок по сплаті наданих їм послуг. У зв'язку з несвоєчасними та не в повному обсязі здійснюваними оплатами за надані послуги водопостачання та водовідведення підприємство було змушене звернутися до суду. Також в судовому засіданні вказав, що об'єктивних причин не звернення до суду з позовною заявою після відмови у видачі судового наказу у позивача не було.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, пояснив що не укладався договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, просив суд застосувати строки позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України. Зазначив, що є власником квартири АДРЕСА_2.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач є власником та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, які надає позивач.

Згідно розрахунку заборгованості, через несплату за відповідачем виникла заборгованість: 01.01.2012 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 1927,60 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2010 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 1567,76 грн., суму індексу інфляції у розмірі 1018 грн. 07 коп.; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 101 грн. 91 коп.

Правове регулювання правовідносин власників житлового приміщення належного їм на праві приватної власності, здійснюється на підставі норм ЦК України, які регулюють правовідносини з права власності.

Вказана вище позиція викладена в Постанові Верховного суду України № 6-734цс15 від 04.11.2015 року.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Таким чином, правовідносини між позивачем та відповідачем виникли через безпосереднє користування послугами відповідачами.

Договір між сторонами все ж вважається укладеним, не приймаючи до уваги відсутність письмового договору, оскільки сторони певний час виконують конклюдентні дії, а саме, позивач зі свого боку надає послуги з водопостачання та водовідведення, а відповідач в свою чергу приймає ці послуги.

З боку відповідача жодних дій, з приводу відмови від користування наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не було здійснено, як і не було надано ніяких заяв, проте у судовому засіданні відповідач не заперечував про те, що він користуються послугами водопостачання та водовідведенням.

Згідно п.3 ст. 11 ЦК України « Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства». Такі права та обов'язки виникли між КП «Харківводоканал» та ОСОБА_2, адже він є споживачем шляхом отримання ним житлово-комунальної послуги, як передбачає ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідач не надав жодних доказів стосовно не надання послуг водопостачання та водовідведення і не довів відсутності зобов'язань по сплаті за надані послуги водопостачання та водовідведення.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України: Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені позивачем вимоги виходять за межі встановленої ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив перервати строки позовної давності, оскільки відповідачі періодично сплачували за послуги водопостачання та водовідведення, а отже, це свідчить про те, що вони свій борг визнали, представник позивача зазначив, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 21.09.2015 р. у справі № 643/784/16-ц відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення. Відповідачем зроблена відповідна заява про застосування судом позовної давності, про що зазначено в його письмових запереченнях проти позову.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Переривання перебігу позовної давності врегульоване ст.264 ЦК України, згідно до якої перебіг позовної давності переривається: вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; у разі пред'явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги. В разі залишення позову без розгляду перебіг позовної давності не зупиняється, що визначено ч.1 ст.265 ЦК України.

Таким чином, відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу через наявність вимог, які не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, не є обставинами, що переривають перебіг позовної давності.

Посилання представника позивача на ту обставину, що позов щодо вимог, визначених у ч.1 ст.96 ЦПК України, може бути поданий тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом, як то передбачено ч.3 ст.118 ЦПК України, не може братись до уваги, оскільки позивач звертався з заявою про видачу судового наказу і заявнику відмовлено у відкритті наказного провадження, що не може бути причиною, яке перериває перебіг позовної давності.

Зважаючи на те, що звернення позивача з позовом, який відповідав вимогам ЦПК України, було у січні 2016 року, а строк сплати за отримані послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водовідведення настає у місяці, наступному за місяцем у якому такі послуги надавались, то з урахування трирічного строку позовної давності, заборгованість повинна стягуватись за період з 01.02.2013 року по 31.12.2015 року і сума боргу повинна бути зменшена згідно розрахунку позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КП «Харківводоканал» підлягають задоволенню частково, та необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог останнього про стягнення з відповідача на його користь заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01 січня 2012 року по 31 січня 2013 року за спливом позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню частково.

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Керуючись 10, 11, 60, 74, 76, 88, 169, 197 ч.2, 209, 212, 214, 215- ЦПК України, ст. ст. 257, 267, 526, 610, 642625, ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2013 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 1514,55 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2013 р. по 31.12.2015 р. у розмірі 1277,97 грн., суму індексу інфляції у розмірі 976 грн. 03 коп.; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 96 грн. 09 коп., а всього стягнути 3864 (три тисячі вісімсот шістдесят чотири гривень) 64 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1389 (одна тисяча триста вісімдесят дев'ять ) грн.00 коп.,

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т. В. Поліщук