АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-427/2010 Головуючий у 1-й інстанції Варневич Л.Б.
Провадження № 22-ц/789/21/16 Доповідач - Кузьма Р.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Костів О. З.,

з участю секретаря - Романюк Х.Ю.

та представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства ремонтно-будівельна організація "Тернопільрембуд" на рішення Кременецького районного суду від 19 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кременецької госпрозрахункової підрядної спеціалізованої орендної ремонтно-будівельної дільниці про визнання договорів купівлі-продажу дійсними,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ОСОБА_2звернувся в суд із позовом до Кременецької госпрозрахункової підрядної спеціалізованої орендної ремонтно-будівельної дільниці про визнання договорів купівлі-продажу дійсними.В обгрунтування позову зазначає, що згідно з наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області від 29 грудня 1995 року №992 відповідачу по справі було передано у власність приміщення лісопильного цеху та інші, що розташовані в м. Кременець по вул. Базарна №13, №15. 01 червня 2000 року та 14 червня 2000 між ним та Кременецькою ГПСО РБД були укладені договори купівлі - продажу лісопильного цеху та нежитлового приміщення з шиферною покрівлею, розміром 4.0х7,40м, що на викопіровці забудованого кварталу м. Кременець з будівлями по вулиці Базарна від №13 по №15 рахуються під літерою «Г» та під літерою «Ж». На виконання умов даних договорів 01.06.2000 року та 14.06.2000 року позивачем було внесено в касу підприємства відповідно 870 гривень та 670 гривень, що підтверджується накладними №№ 47, 51 та квитанціями до прихідного касового ордера №4 та №39. Оскільки договори купівлі - продажу нотаріально посвідчені не були, одержати свідоцтво про право власності на вищевказанні приміщення позивач не може. Тому позивач просив визнати дійсними з моменту їх укладення договори купівлі-продажу приміщення лісопильного цеху та нежитлового приміщення з шиферною покрівлею розміром 4,0х7,40м,, що на викопіровці забудованого кварталу м. Кременець з будівлями по вулиці Базарна 13,15 рахується під літерою «Г» та «Ж», і укладені 01 червня та 14 червня 2000 року між позивачем та Кременецькою ГПСО РБД, а також визнати за позивачем право власності на них.

Рішенням Кременецького районного суду від 19 березня 2010 року позов задоволено.

Визнано дійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу приміщення лісопильного цеху, що на викопіровці забудованого кварталу м. Кременець з будівлями по вулиці Базарна 13,15 рахується під літерою «Г», укладений 01 червня 2000 року між ОСОБА_1 та Кременецькою госпрозрахунковою підрядною спеціалізованою орендною ремонтно-будівельною дільницею.

Визнано дійсним з моменту його укладення договір купівлі продажу нежитлового приміщення з шиферною покрівлею, розміром 4,0х7,40м, що на викопіровці забудованого кварталу м. Кременець з будівлями по вулиці Базарна 13,15 рахується під літерою «Ж», укладений 14 червня 2000 року між ОСОБА_1 та Кременецькою госпрозрахунковою підрядною спеціалізованою орендною ремонтно-будівельною дільницею.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на приміщення лісопильного цеху, що на викопіровці забудованого кварталу м. Кременець з будівлями по вулиці Базарна 13,15 рахується під літерою «Г».

Визнано за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення з шиферною покрівлею, розміром 4,0х7,40, що на викопіровці забудованого кварталу м. Кременець з будівлями по вулиці Базарна,13,15 рахується під літерою «Ж».

Додатковим рішенням Кременецького районного суду від 17 листопада 2015 року стягнено з Кременецької госпрозрахункової підрядної спеціалізованої орендної ремонтно-будівельної дільниці на користь держави державне мито в розмірі 51 гривня.

В апеляційній скарзі ВАТ "Тернопільрембуд" просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представники ВАТ "Тернопільрембуд" підтримали апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просять її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнає, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сторонами договорів купівлі-продажу було досягнуто згоди по всіх істотних умовах, договори відповідали справжній волі осіб, які їх вчиняли, а тому вони є дійсні з моменту укладення. .

З таким висновком колегія суддів не погоджується, оскільки він суперечить діючому законодавству, зроблений на неповно з'ясованих судом обставинах, які мають значення для справи, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанціїта ухвалення нового рішення.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначене рішення таким вимогам не відповідає.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що червня 2000 року між позивачем та Кременецьким ГПСО РБД укладено договір купівлі-продажу, з якого вбачається, що позивач купив у відповідача приміщення лісопильного цеху, що на викопіровці забудованого кварталу м.Кременець з будівлями по вулиці Базарна №13 та №15 рахується під літерою «Г».

Відповідно до умов даного договору договірна ціна предмету договору складає 870 гривень. Дану суму покупець зобовязувався внести в касу підприємства в день підписання договору.

З накладної №47 від 01.06.2000 року слідує, що ОСОБА_1 передано за готівку приміщення лісопильного цеху, що за адресою м. Кременець вул. Базарна,13, по плану під літерою «Г».

Як вбачається з квитанції до прихідного касового ордера №39, ОСОБА_1 провів оплату за викуплене приміщення згідно накладної № 47 від 01.06.2000 року в сумі 870 гривень.

З договору купівлі - продажу, укладеного 14 червня 2000 року між позивачем та Кременецьким ГПСО РБД, вбачається, що позивач купив у відповідача нежитлове приміщення з шиферною покрівлею, розміром 4.0х7,40м, що на викопіровці забудованого кварталу м. Кременець з будівлями по вулиці Базарна від №13 по №15 рахуються під літерою «Ж».

Відповідно до умов даного договору договірна ціна приміщення складає 670 гривень. Дану суму покупець зобовязувався внести в касу підприємства в день підписання договору.

З накладної №51 від 14.06.2000 року слідує, що ОСОБА_1 передано за готівку нежитлове приміщення з шиферною покрівлею, розміром 4,0х7,40м,, що на викопіровці забудованого кварталу м. Кременець з будівлями по вулиці Базарна 13,15 рахується під літерою «Г» та «Ж»

З квитанції до прихідного касового ордера №4 випливає, що ОСОБА_1 провів оплату за викуплене приміщення згідно накладної № 51 від 14.06.2000 року в сумі 670 гривень.

Також судом встановлено, що договори купівлі-продажу не були нотаріально посвідчені.

В позовній заяві ОСОБА_1 до Кременецької госпрозрахункової підрядної спеціалізованої орендної ремонтно-будівельної дільниці про визнання договорів купівлі-продажу дійсними є посилання на ч.2 ст.220 ЦК України та відсутні доводи щодо ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору. Саме з цих підстав просив задовольнити позовні вимоги позивач.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору , але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір недійсним.

Аналогічна норма містилася і в ст.47 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який діяв на час укладення спірних договорів(2000 рік).

Пленум Верховного Суду України у п. 13 постанови №9 від 6 листопада 2011 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та ухвалив рішення з порушенням норм матеріального права.

Крім цього Кременецька дільниця (Кременецька госпрозрахункова підрядна спеціалізована орендна ремонтно-будівельної дільниця) є структурним підрозділом (без статусу юридичної особи) відкритого акціонерного товариства ремонтно-будівельних організацій «Тернопільрембуд», тобто апелянта (ВАТ «Тернопільрембуд»). І таким структурним підрозділом вона була на час укладення спірних договорів від 01 та 14 червня 2000 року та на час ухвалення оскаржуваного рішення судом першої інстанції 19 березня 2010 року, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 19 березня 2010 року.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції, що діяла на момент створення ВАТ «Тернопільрембуд» товариство має право створювати на території України та за її межами філії та представництва, а також дочірні підприємства відповідно до чинного законодавства України.

Згідно до п. «ж» ч. 2 ст. 41 Закону України «Про господарські товариства», чинної на час створення ВАТ «Тернопільрембуд», товариство самостійно визначає свою організаційну структуру

Наказом від 29.12 1995 року № 992 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, яке є засновником ВАТ «Тернопільрембуд», останнє було створене у формі відкритого акціонерного товариства разом із структурними підрозділами. Після його створення у формі акціонерного товариства, відомості про його створення , як юридичної особи було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і у цих відомостях вказано, що у складі апелянта є відокремлені структурні підрозділи без статусу юридичних осіб цих підрозділів.

Таким чином, користуючись правом, наданим законом, ВАТ «Тернопільрембуд» створило відокремлені підрозділи, серед яких і Кременецьку дільницю, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже судом першої інстанції неправильно встановлено правовідносини між позивачем (ОСОБА_1О.) та відповідачем (Кременецька дільниця), оскільки Кременецька дільниця не могла бути відповідачем у даній справі, тому що вона не являється юридичною особою(немає статусу юридичної особи), а є лише структурним підрозділом апелянта ( ТОВ «Тернопільрембуд»), якого не було залученого до судового процесу та помилково зроблено висновок, що Кременецька дільниця вправі самостійно діяти від свого імені і може бути відповідачем у справі щодо майна яке їй не належить.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги підставні і знаходять своє підтвердження в матеріалах справи, а тому рішення відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства ремонтно-будівельна організація "Тернопільрембуд" задовольнити.

Рішення Кременецького районного суду від 19 березня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позовних.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Кузьма Р.М.

Судді : Сташків Б.І.

ОСОБА_3