Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3872/16 Головуючий у 1-й інстанції: Мурашова Н.А.
Є.У.№ 337/977/16-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Пільщик Л.В.,

При секретарі: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, витребування майна з чужого незаконного володіння,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14.10.2005р. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5, 07.11.2006р.н., та доньку Мар'яну, 05.06.2011р.н. З листопада 2014р. сторони припинили шлюбні відносини, рішенням суду від 08.04.2015р. шлюб було розірвано. В період шлюбу сторони придбали автомобіль Geely НОМЕР_2, вартістю 47 722,00грн., смартфон Samsung I9192 Galaxy S4 Mini Blac Mist, вартістю 4 778,00грн., пральну машину Slim LG F1096ND3, вартістю 5108,00грн., усього на загальну суму 57 608,00грн. Після розірвання шлюбу усе це майно залишилось у відповідача, добровільно поділити його він не бажає. Вважає, що це майно повинно бути поділено між ними в рівних частках - по ? частці кожному. Оскільки ці речі є неподільними, просить виділити їй в натурі пральну машинку, а відповідачу -автомобіль та смартфон, стягнувши з нього на її користь різницю вартості часток в сумі 23 696,00грн.

Також вказує, що в період шлюбу ними та матір'ю відповідача ОСОБА_6 з метою забезпечення розвитку, виховання та навчання дітей були придбані та подаровані їх неповнолітнім дітям системний блок вартістю 8000,00грн., монітор Samsung вартістю 6000,00грн., двохярусне дитяче ліжко вартістю 3000,00грн., стіл дитячий письмовий вартістю 1000,00грн., дитячий ортопедичний стілець вартістю 1800,00грн., шафа для одягу вартістю 6000,00грн., усього на загальну суму 25 800,00грн. Вказані речі є власністю дітей. Після розірвання шлюбі ці речі також залишились у відповідача і добровільно повернути їх дітям, які проживають з нею, він не погоджується, у зв'язку з чим ці речі повинні бути витребувані у нього.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд поділити спільне сумісне майно подружжя та виділити їй в натурі пральну машинку Slim LG F1096ND3, вартістю 5 108,00грн., відповідачу - автомобіль Geely НОМЕР_2, вартістю 47 722,00грн., смартфон Samsung I9192 Galaxy S4 Mini Blac Mist, вартістю 4 778,00грн., стягнувши з нього на її користь різницю вартості часток в сумі 23 696,00грн. Також просить витребувати у відповідача на її користь системний блок вартістю 8000,00грн., монітор Samsung вартістю 6000,00грн., двохярусне дитяче ліжко вартістю 3000,00грн., стіл дитячий письмовий вартістю 1000,00грн., дитячий ортопедичний стілець вартістю 1800,00грн., шафу для одягу вартістю 6000,00грн., усього на загальну суму 25 800,00грн., вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2016 року позов задоволено.

Поділено між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спільне сумісне майно подружжя - транспортний засіб Geely НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_3, вартістю 47 722,00грн., смартфон Samsung I9192 Galaxy S4 Mini Blac Mist, вартістю 4 778,00грн.; пральну машину Slim LG F1096ND3, вартістю 5108,00грн., усього на загальну суму 57 608,00грн.

Виділено в натурі ОСОБА_3 пральну машину Slim LG F1096ND3, вартістю 5108,00грн., ОСОБА_4 - транспортний засіб Geely НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску, червоного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_3, вартістю 47 722,00грн., смартфон Samsung I9192 Galaxy S4 Mini Blac Mist, вартістю 4 778,00грн., усього на загальну суму 52 500,00грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 різницю у вартості часток в спільному сумісному майні подружжя в розмірі 23 696,00грн.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 системний блок вартістю 8000,00грн., монітор Samsung вартістю 6000,00грн., двохярусне дитяче ліжко вартістю 3000,00грн., стіл дитячий письмовий вартістю 1000,00грн., дитячий ортопедичний стілець вартістю 1800,00грн., шафу для одягу вартістю 6000,00грн., усього на загальну суму 25 800,00грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 546,04грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК) .

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За вимогами ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 14 жовтня 2005 року перебували у шлюбі, який рішенням суду від 8 квітня 2015 року розірвано (а.с.7,12).

Від шлюбу у них народилися діти - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, і донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31-32).

В період шлюбу за спільні кошти сторони придбали майна на загальну суму 57 608 грн., з приводу якого між ними виник спір і яке складається із автомобіля Geely НОМЕР_2, вартістю 47 722,00грн., смартфону Samsung I9192 Galaxy S4 Mini Blac Mist, вартістю 4 778,00грн., пральної машини Slim LG F1096ND3, вартістю 5108,00грн.

Вартість 1/2 частки у спільному майні подружжя відповідно становить 28 804 грн.

На підтвердження факту придбання вказаного майна і його вартості позивачем надано відповідні письмові докази: копії видаткової накладної №ЧZPO1-0038 від 7 серпня 2013 року і №ЧZPO3-0040 від 15 березня 2013 року, виданою ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД» на ім'я ОСОБА_3, про придбання нею смартфону Samsung I9192 Galaxy S4 Mini Blac Mist, вартістю 4 778,00грн., пральної машини Slim LG F1096ND3, вартістю 5108,00грн. (а.с.8-9).

Факт придбання автомобіля, вартістю 47 722 грн. підтверджується фотокопією кредитного договору від 12.09.2007 року, укладеного між АБ «Металург» та ОСОБА_4, із тексту якого вбачається, що кредит на суму 28 633, 20 грн. було надано останньому строком на 60 місяців - до 12.09.2012 року включно для придбання автомобіля Geely НОМЕР_2, вартістю 47 722,00грн (а.с.10-11).

На час вирішення спору у суді кредитні зобов'язання відповідачем виконані.

Шлюбний договір між сторонами не укладався.

Виходячи з принципу рівності часток у спільному майні подружжя, враховуючи інтереси кожної сторони, суд першої інстанції на виконання вимог ст.ст.61, 69-71 СК України в межах позовних вимог поділив спірне майно.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не з'ясовано джерело походження коштів, неправильно визначена вартість спірного майна, не перевірена його наявність на час вирішення спору, являються неспроможними.

Як вбачається із матеріалів справи, належних і допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача і її письмові докази про вартість спірного майна, придбання його у спільну сумісну власність, відповідач і його представник ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надали. Позивач не заперечувала проти стягнення з відповідача грошової компенсації за належну їй ? частку автомобіля. В письмових запереченнях проти позову відповідач тільки зазначав про недоведеність позовних вимог і про те, що позивач не працювала і не приймала участі у погашення кредиту за автомобіль.

Належних і допустимих доказів про те, що спірне майно на час вирішення спору відсутнє, що воно являється особистою власністю відповідача або придбано за його особисті кошти, що воно має іншу ціну, втрачено тощо останній суду не надав. Відповідач взагалі самоусунувся від надання суду будь-яких доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову.

Та обставина, що в момент придбання майна і погашення кредиту позивач не працювала, оскільки доглядала малолітніх дітей і вела домашнє господарство, не є підставою для висновку про те, що спірне майно було придбано за особисті кошти відповідача.

Суд першої інстанції на підставі наданих позивачем доказів (фотознімків) дійшов обґрунтованого висновку і про те, що системний блок вартістю 8000,00грн., монітор Samsung вартістю 6000,00грн., двохярусне дитяче ліжко вартістю 3000,00грн., стіл дитячий письмовий вартістю 1000,00грн., дитячий ортопедичний стілець вартістю 1800,00грн., шафа для одягу вартістю 6000,00грн., усього на загальну суму 25 800,00грн. - були придбані сторонами виключно для забезпечення потреб їх неповнолітніх дітей, які після розірвання шлюбу залишилися з матір'ю, тому в силу ст.174 СК України не включив його до складу майна, що підлягало поділу.

Доводи апеляційної скарги про те, що дитячі меблі і комп'ютер повинні залишитися у відповідача, оскільки діти приходять до нього в гості і користуються цими речами, не заслуговують на увагу. Як встановлено судом, постійним місцем проживання неповнолітніх дітей сторін являється квартира, де проживає їх матір, а отже речі, які придбавалися подружжям для забезпечення потреб їх дітей, мають зберігатися там, де діти постійно проживають.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, дав належну оцінку наданим доказам в їх сукупності та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308,313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06 липня 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: