Справа № 523/3146/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2016 р. Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Булгаковій Т.С.,

за участю позивачки представника відповідача, представника третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В подальшому позивачка просила суд залишити вимогу про поновлення на роботі без розгляду, оскільки її знов прийняли на підприємство на роботу.

Ухвалою суду від 23 травня 2016 року позов в частині поновлення на роботі залишено без розгляду.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка працювала у відповідача на посаді юрисконсульта 1 категорії відділу юридичної роботи та міжнародно-правових відносин філії «Морська пошуково-рятувальна служба» державного підприємства «Адміністрація морських портів України». 08.02.2016 року позивачку звільнено на підставі ст.. 40 п. 1 КпЗП України в звязку із скороченням штату. Позивачка вважає звільнення незаконним. В подальшому з 05 травня 2016 року позивачка знов була прийнята на роботу у відповідача на посаду завідувача сектору претензійно-позовної роботи юридичної служби. Тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала, наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав просив в його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи позов підтримав наполягав на його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді юрисконсульта 1 категорії відділу юридичної роботи та міжнародно-правових відносин філії «Морська пошуково-рятувальна служба» державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Наказом начальника філії «МПРС» № 51-к від 08.02.2016 року позивачку було звільнено з займаної посади на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП України.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). В усіх випадках звільнення за п.1 ст.40 КЗпП провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III-А КЗпП. Чинне законодавство не передбачає виключення із строку попередження працівника про наступне звільнення (не менш ніж за 2

місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Суд зауважує, що ст. 64 Господарського кодексу України підприємству надане право самостійно визначати свою організаційну структуру, чисельність працівників і штатний розпис. Скористатись правом зміни чисельності або штату працівників шляхом скорочення власник або уповноважений ним орган може будь-коли, оскільки законодавство про працю не встановлює щодо цього жодних часових обмежень.

Судом встановлено, що роботодавцем порушено вимоги ст. 43 КЗпП України щодо погодження з профспілковим комітетом вивільнення працівників.

Крім того позивачка є членом профспілкового комітету підприємства та відповідно до ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» звільнення з ініціативи роботодавця працівників, які обиралися до складу профспілкових органів підприємства, не допускається протягом року після закінчення терміну, на який він обирався.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачка обґрунтовано звернулася до суду з відповідним позовом та позов підлягає задоволенню.

Розрахунок середнього заробітку провадиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. з відповідними змінами та доповненнями.

Згідно п. 2 зазначеного Порядку обчислення середньої заробітної плати провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Так середньоденна заробітна плата позивача складає 462 грн. 40 коп. Весь час вимушеного прогулу за період з 09.02.2016 року по 04.05.2016 року становить 57 робочих днів, таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу (462 грн. 40 коп. х 57 днів) = 26356 грн. 80 коп. які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставівикладеного, керуючись ст. ст. 40 п.1, 43, 233 КЗпП України, ст. 64 Господарського кодексу України, ст. 41 ЗУ «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності»ст.ст. 212-215 ЦПК України суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору Професійна спілка працівників Морської пошуково-рятувальної служби про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) 26356 грн. 80 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 09.02.2016 року по 04.05.2016 року включно.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» () на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя