Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого судді Астахової О.О.,

при секретарі: Швидкій Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

30 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб із відповідачем зареєстрований 27 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №926 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмір 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначила, що з 27 червня 2008 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя із відповідачем не склалося. Ведення між ними спільного господарства припинено з червня 2016 року та подальше збереження сімейних відносин є неможливим. Відповідач проживає окремо, дочка проживає разом з нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоча за законом зобов'язаний її утримувати. Враховуючи що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований та має можливість надавати допомогу на утримання дитини, а досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач просить про задоволення позову.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги. Просили розірвати шлюб із відповідачем та стягнути з нього на користь позивча аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судовому засіданні позов визнали, проте не погодились із обставинами, якими він обґрунтовується. Відповідач пояснив, що до вересня 2016 року він із позивачем і дитиною проживали і відпочивали разом. А вже з жовтня 2016 року почали проживати окремо, не підтримували шлюбних стосунків та не вели спільно господарство.

Крім того, відповідач категорично не погоджувався із твердженням ОСОБА_1 про те, що він практично не приймає участі у вихованні та утриманні малолітньої доньки, а навпаки постійно приймає участь у вихованні та забезпеченні дитини, сплачує житлово-комунальні послуги. Кожну п'ятницю та суботу донька знаходиться із ним і повністю забезпечена всім необхідним. Інші дні донька знаходиться у садочку або у батьків позивачки.

Відповідач у судовому засіданні підтвердив, що на день розгляду справи він офіційно працевлаштований в НПУ Драгоманова «Видавництво» на посаді провідного інженера, отримує стабільний дохід, за своїм станом здоров'я та матеріальним становищем може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Інших непрацездатних осіб, які б перебували на його утриманні або дітей не має.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників сторін дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2008 року сторони зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №926 та видано свідоцтво про шлюб (а.с. 6).

Від даного шлюбу позивач і відповідач мають спільну доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 12 березня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 7).

Між сторонами не склалися нормальні сімейні відносини з різних причин, а тому вони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач і відповідач впевнені, що сім?я їх розпалася і її збереження та примирення неможливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно із ст. 55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно із ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім?ї сторін є неможливим і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і відповідача, а тому їх шлюб підлягає розірванню.

Як встановлено у судовому засіданні спільна дитина сторін проживає разом із матір'ю - позивачем ОСОБА_1, що визнається сторонами.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач працює у НПУ Драгоманова «Видавництво» на посаді провідного інженера та отримує стабільний дохід. Дана обставина визнається сторонами та у розумінні ст.. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Згідно із ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Таким чином, виходячи із положень закону, який регулює спірні правовідносини, у всіх інших випадках, ніж передбачено ст. 184 СК України, визначення розміру аліментів провадиться у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини (ст. 183 СК України). Враховуючи, що відповідач офіційно працевлаштований та має постійний заробіток, підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд виходить з того, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, має регулярний щомісячний дохід та може надавати матеріальну допомогу. Крім спільної дитини із позивачем, інших дітей, а також не працездатних осіб, які б перебували на його утриманні відповідача не має. Визнання ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

А відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за позовною вимогою про стягнення аліментів в розмірі 551,20 грн. Крім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 551,20 грн. за позовною вимогою про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223, 224, 225, 293, 294 367 ЦПК України, ст.ст.7, 24, 55, 56, 110, 112, 150, 180 -183, 191 Сімейного Кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбута стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1зареєстрований 27 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №926 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, 24 лютого 2013 року у розмірі 1/4 частини доходу ОСОБА_2, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 серпня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: