У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоМартинюка В.І.,
суддів: Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,
Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Київського району м. Полтави, поданого в інтересах ОСОБА_6, ОСОБА_7, до ОСОБА_8, третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, про накладення заборони на відчуження майна, за касаційною скаргою прокурора Київського району м. Полтави на ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року прокурор Київського району м. Полтави звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про накладення заборони на відчуження майна.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідача позбавлено батьківських прав стосовно ОСОБА_6, ОСОБА_7 та з метою збереження житла для неповнолітніх позивач просив накласти заборону на майно, яке належить ОСОБА_8, а саме на 1/8 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду прокурором Київського району м. Полтави подано апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13 жовтня 2015 року апеляційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 жовтня 2015 року продовжено скаржнику строк для усунення недоліків.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 04 листопада 2015 року апеляційну скаргу прокурора Київського району м. Полтави визнано неподаною та повернуто апелянту.

У касаційній скарзі прокурор Київського району м. Полтави, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена.

Повертаючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив з того, що скаржником не сплачений судовий збір.

Із такими висновками суду погодитися не можна з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор Київського району м. Полтави звернувся до суду із позовом в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, стосовно яких ОСОБА_8 позбавлено батьківських прав.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 13 жовтня 2015 року апеляційну скаргу прокурора залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору.

Законом України «Про судовий збір», який набрав чинності з 01 вересня 2015 року встановлено перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору. Даний закон після внесення в нього змін, не звільняє прокуратуру від сплати судового збору.

У пункті 7 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року № 226/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», статтею 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Проте, покладаючи на позивача обов'язок зі сплати судового збору, апеляційний суд зазначеного до уваги не взяв, а також не взяв до уваги, що прокурор звертається до суду з позовом в інтересах дітей-сирот, які самостійно не можуть захистити свої права, оскільки позбавлені батьківського піклування, а тому висновок судді апеляційного суду щодо неусунення скаржником недоліків скарги є помилковим.

Отже, доводи, наведені в касаційній скарзі, підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), оскільки прокуратура безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду, представляючи інтереси неповнолітніх, а тому ухвала суду має бути скасована з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 342, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора Київського району м. Полтави задовольнити.

Ухвалуапеляційного суду Полтавської області від 04 листопада 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:В.І. Мартинюк
Судді: М.В. Дем'яносов
Ю.Г. Іваненко
І.К. Парінова
О.М. Ситнік