Справа № 439/15/14-ц/2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2016 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

при секретарі Музичка Л.Т.,

з участю представників сторін ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника Тернопільського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Фонд державного майна України, приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна із застосуванням наслідків недійсності цих договорів суд,-

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник Тернопільського прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся з позовом до Концерну «Військторгсервіс», ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Фонд державного майна України, приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна із застосуванням наслідків недійсності цих договорів. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 20.03.2010 року між концерном «Військторгсервіс» в особі начальника філії даного концерну ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності посвідченої 29.12.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу магазину №12 та кладових приміщень магазину №14, що знаходяться за адресою: м.Броди Львівської області, площа ОСОБА_9,17. Довіреністю директора концерну «Військторгсервіс» від 29.12.2008 року, що видана директору філії «Управління торгівлі Західного оперативного командування» даного концерну ОСОБА_6 передбачено, що останній має право здійснювати відчуження нерухомого майна лише з дозволу органу управління майном концерну - Міністерства оборони України. Також, 20.10.2010 року між концерном «Військторгсервіс» в особі начальника філії даного концерну ОСОБА_6М.(продавець), який діяв на підставі довіреності посвідченої 08.10.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, та ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу частини приміщень кафе-бару, що знаходиться за адресою: м.Броди Львівської області, вул.І.Богуна, буд.60. Довіреністю директора концерну «Військторгсервіс» від 08.10.2008 року, що видана директору філії «Управління торгівлі Західного оперативного командування» даного концерну ОСОБА_6 передбачено, що останній має право здійснювати відчуження нерухомого майна лише з дозволу органу управління майном концерну - Міністерства оборони України Крім цього зазначав, що довіреність від 04.10.2004 р. ОСОБА_10 видана як начальнику головного управління торгівлі тилу МОУ, а не як директору концерну «Військторгсервіс» і така припинила чинність внаслідок припинення даної юридичної особи та 17.02.2005 р. повернута Міністерству оборони України. Стверджував, що рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна приймається субєктами управління лише за погодженням з Фондом державного майна, які дозволу щодо відчуження спірних приміщень не давали. В момент укладення договорів купівлі-продажу обєктів нерухомості концерн «Військторгсервіс» не мав відповідних повноважень, тому недодержувалися вимоги, які встановлені частинами першою та другою статті 203 Цивільного кодексу України, внаслідок чого правочини є недійсними.

В судовому засіданні прокурор та представник Міністерства Оборони України позов підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним у фабулі позовної заяви та письмових поясненнях (а.с.161-162) про те, що статтею 4 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» в редакції від 21.09.2006р. N 185-У визначено суб'єктів управління об'єктами державної власності, серед яких міністерства та інші органи виконавчої влади. До об'єктів управління державної власності, відповідно до ч.1 ст.3 вказаного Закону, віднесено, серед іншого, майно, яке передане державним господарським об'єднанням. Згідно з пунктом 18 ч.2 ст.5 Закону N 185-У визначення порядку відчуження та списання об'єктів державної власності, розпорядження активами державних господарських організацій покладено на Кабінет Міністрів України. Відповідно до ст.6 Порядку відчуження об'єктів державної власності затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №803 від 06.06.2007 року відчуження майна здійснюється безпосередньо суб'єктом господарювання на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди - дозволу відповідного суб'єкта управління майном, як представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами. Відчуження майна, що перебуває на балансі суб'єкта управління здійснюється за рішенням такого суб'єкта, крім нерухомого майна, а також повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання та рухомого складу залізничного транспорту, відчуження якого здійснюється лише за погодженням з Фондом державного майна. При цьому пунктом 8 відповідної Постанови визначено, що рішення про надання згоди на відчуження майна приймається відповідним суб'єктом управління у формі розпорядчого акта, а про відмову в наданні такої згоді - у формі листа. Рішення про погодження чи відмову в погодженні відчуження майна надається Фондом державного майна у формі листа. У відповідності до чинного станом на дату укладення спірних договорів купівлі-продажу Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1080 від 03.08.2006 року Міністерство оборони України здійснює управління державним майном закріпленим за підприємствами, установами і організаціями, які належать до сфери управління міністерства. Згідно з п.1.1 Статуту Концерну «Військторгсервіс», затверджено Міністром оборони України 27.12.2006р., Концерн «Військторгсервіс» є державним господарським об'єднанням, заснованим на державній власності. Концерн належить до сфери управління Міністерства оборони України. Виходячи з вищенаведених норм законодавства, будь-яке відчуження нерухомого майна Концерну «Військторгсервіс» станом на момент укладених спірних договорів могло мати місце лише за наявності відповідної згоди на це Міністерства оборони України та погодження Фонду державного майна. Довіреність видана ОСОБА_10 з дозволом на відчуження майна, однак такі повноваження могли законно бути реалізовані лише в межах терміну дії довіреності, на підставі якої діяв сам ОСОБА_10 Як вбачається з матеріалів справи, відповідна довіреність була скасована Міністром оборони України 12.02.2005 р., що підтверджується відповідним листом за підписом тодішнього Міністра оборони України ОСОБА_11, в той час як спірні договори укладені довіреною особою 20.03.2010 р. та 20.10.2010 р., тобто далеко за межами строку дії основної довіреності. Тому, просять позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та дав пояснення про те, що спірні приміщення придбані згідно договорів купівлі продажу від 20.03.2010 Р. та 20.10.2010 р. на законних підставах, ОСОБА_4 є добросовісним набувачем майна, тому просить відмовити у задоволенні позову, у випадку задоволення позовних вимог - застосувати реституцію.

Відповідач ОСОБА_3 подала суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги до неї є необґрунтованими, оскільки вона не являється стороною у договорі купівлі-продажу, а лише була представником однієї із сторін за дорученням (а.с.62)

Представник відповідача представник концерну «Військторгсервіс» в судове засідання не зявився, подав суду письмові пояснення зміст яких зводиться до наступного. Дозвіл виданий представнику концерну «Військторгсервіс» на укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна не відповідав вимогам чинного на момент відчуження майна законодавства щодо дозвільних документів, на підставі яких могло бути відчужене нерухоме майно, оскільки він прийнятий не у формі розпорядчого акта Міністерства оборони України, а у формі листа, адресованого ОСОБА_6, дозвіл відчуження майна наданий без погодження Фонду державного майна, з моменту видачі дозволу і до моменту відчуження пройшло майже 6 років, тому вважає, що договори купівлі-продажу вчинено продавцем без необхідного обсягу цивільної дієздатності та за відсутності вільного волевиявлення власника майна. У поданому клопотанні просив справу розглядати у відсутності представника концерну «Військторгсервіс», позов визнав (а.с.209).

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с.189).

Представник третьої особи представник Фонду державного майна України в жодне судове засідання не зявився, хоча в установленому порядку був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання суду не направляв.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутності учасників судового розгляду, які не зявилися у судове засідання на підставі наявних у справі письмових доказів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх представленими суду доказами, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відчужуване приміщення магазину №12 та кладові приміщення магазину №14, загальною площею 191.7 м.кв., що становить 3/50 частки від житлового будинку з вбудованими приміщеннями магазинів, що розташовані в м.Броди пл.Ринок,17 відповідно до реєстраційного посвідчення від 10.11.1999 р. зареєстроване на праві державної власності за Державним підприємством МОУ «Управління військової торгівлі Прикарпатського військового округу» (а.с.89).

Відчужуване приміщення кафе - бару, загальною площею 159.9 кв. м., що становить 3/100 частки від будинку №60 по вул.І.Богуна, 60, м.Броди Львівської області, відповідно до реєстраційного посвідчення від 10.11.1999 р. зареєстроване на праві державної власності за Державним підприємством МОУ «Управління військової торгівлі Прикарпатського військового округу» (а.с.133).

Державне підприємство МОУ «Управління військової торгівлі Прикарпатського військового округу» в подальшому було перейменоване на Управління торгівлі Західного оперативного командування ( а.с.113).

20.03.2010 року укладений договір-купівлі продажу магазину №12 та кладових приміщень магазину №14, площею 191.7 кв. м., що становить 3/50 частки від житлового будинку з вбудованими приміщеннями магазинів, що розташовані в м.Броди пл.Ринок,17 Львівської області, між Концерном «Військторгсервіс» та ОСОБА_8, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5, що зареєстровано в реєстрі № 418 (а.с.84-85).

20.10.2010 року укладений договір-купівлі продажу частини приміщень кафе-бару, площею 159.9 кв. м., що становить 3/100 частки від будинку №60 по вул.І.Богуна, 60, м.Броди Львівської області між Концерном «Військторгсервіс» та ОСОБА_8 від імені якої на підставі доручення діяла ОСОБА_3, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_5, що зареєстровано в реєстрі №2501 ( а.с.127-128).

В подальшому прізвище відповідача ОСОБА_8 змінено на ОСОБА_3 про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу 06.05.2011 р. (а.с.177)

Відповідно до вказаних вище договорів купівлі-продажу, такі вчинено продавцем - концерном «Військторгсервіс» в особі начальника філії «Управління торгівлі Західного оперативного командування «Концерну «Військторсервіс» ОСОБА_6, що діяв на підставі довіреності, посвідченої 29 грудня 2008 р. при укладенні правочину 20.03.2010 р. (а.с.118) та відповідно на підставі довіреності, посвідченої 8 жовтня 2010 року при укладенні правовчину 20.10.2010 р. (а.с.139).

Відповідно до п.1.2 кожного договору, предмет договору перебуває в загальнодержавній власності та належить державі в особі Кабінету Міністрів України, що закріплені на праві господарського відання за продавцем на підставі наказу № 188 Міністра оборони України від 08.07.1996 р., акта передачі від 22.05.1998 р. Приміщення магазину №12 та кладові приміщення магазину №14 продано покупцю, про що вказано у п.1.5 договору, за ціною 190 046.40 грн.( а.с.84); приміщення кафе - бару продано покупцю, про що вказано у п.1.5 договору, за ціною 224 576.40 грн (а.с.127).

Відповідно до довіреності від 04.10.2004р. №220/2071, Міністерством оборони України було уповноважено начальника Головного управління торгівлі Тилу Міністерства оборони України ОСОБА_10 на надання від імені Міністерства оборони України підприємствам (установам) військової торгівлі висновків (дозволу) на передачу в оренду (найм), списання з балансу, застосування прискореної амортизації та відчуження майна, що закріплене за ними на праві господарського відання. Термін дії довіреності до 1 жовтня 2007 року ( а.с.8).

На підставі доручення від 04.10.2004 р. №220/2071 начальник Головного управління торгівлі ОСОБА_10 - 18.10.2004 р. за №140/3/1369/28 надав дозвіл на відчуження нерухомого майна - приміщення промкомбінату загальною площею 694,7 кв.м. за адресою м.Броди вул.І.Богуна, буд.60 та магазину №12, магазину №14 за адресою: м.Броди площа ОСОБА_9,17(а.с.138).

12 лютого 2005 року окремим дорученням Міністра оборони України зазначена довіреність від 4 жовтня 2004 року визнана недійсною та відкликана (а.с.9); 17 лютого 2005 року ОСОБА_10 повернуто довіреність до адміністративного департаменту Міноборони України (а.с.10).

11 грудня 2009 року відбулися публічні торги з продажу зазначених вище приміщень (а.с.91,131).

20 березня 2010 року та 20 жовтня 2010 року між концерном «Військторгсервіс» в особі начальника філії «Управління торгівлі Західного оперативного командування» концерну«Військторгсервіс» ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на підставі протоколу про хід публічних торгів, проведених 11 грудня 2009 року, було укладено договори купівлі-продажу державного нерухомого майна - вказаних вище приміщень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», який набув чинності у 2006 році, управління об`єктами державної власності - здійснення КМ України та уповноваженими ним органами, іншими суб`єктами, визначеними цим законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об`єктів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» суб`єктами управління об`єктами державної власності є, зокрема, міністерства та інші органи виконавчої влади (уповноважені органи управління).

Відповідно до п.7.3 Статуту Концерну «Військторсервіс» його майно перебуває в державній власності та закріплене за ним на праві господарського відання ( а.с.97-108).

Таким чином, спірні будівлі є державним майном та відносяться до сфери управління Міністерства оборони України, яке реалізовує права держави як власника цього майна, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням ними, та знаходиться на праві господарського відання концерну «Військторгсервіс».

Відповідно до п. 7.3 статуту концерну «Військторгсервіс» здійснюючи право господарського відання, концерн володіє, користується і розпоряджається майном з обмеженнями правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою органу управління майном - Міністерства оборони України.

Згідно з п. 7.5 статуту відчуження основних фондів Концерну здійснюється ним лише за попередньою згодою органу управління майном (Міністерства оборони України) ( а.с.106 зворот).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» - Фонд державного майна України дає дозвіл (погодження) на відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством.

Пунктом 6 постанови КМУ № 803 від 06.06.2007 року «Про затвердження Порядку відчуження об`єктів державної власності» встановлено, що відчуження майна здійснюється безпосередньо суб`єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу відповідного суб`єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами. Рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна, а також повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання та рухомого складу залізничного транспорту приймається суб`єктами управління лише за погодженням з Фондом державного майна.

Таким чином, відчуження спірних об`єктів нерухомого майна відбулось 20.03.2010 р. та 20.10.2010 року, після того як набрав чинності Закон України «Про управління об`єктами державної власності» та відповідно до постанови КМУ № 803 від 06.06.2007 р. «Про затвердження Порядку відчуження об`єктів державної власності» таке відчуження було можливим лише за наявності відповідного дозволу Міністерства оборони України, погодженого з Фондом державного майна України.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів щодо погодження Фондом державного майна України продажу спірного об`єкта, а відтак висновки суду щодо дотримання порядку відчуження державного нерухомого майна за відсутності погодження Фонду державного майна України є помилковими.

Не свідчить про правомірність надання згоди на відчуження вищезазначеного нерухомого майна лист за № 140/3/1369/28 від 18.10.2004 року за підписом начальника Головного управління торгівлі МОУ ОСОБА_10, про надання дозволу на відчуження нерухомого спірного майна, який діяв на підставі довіреності, виданої Міністром оборони України від 04.10.2004 р. № 220/2071 «Про надання дозволу на відчуження» в т.ч. нерухомого майна за адресою м. Броди, по вул.І.Богуна, буд.60 та за адресою м. Броди, ОСОБА_9,17, оскільки такий лист адресований державним підприємствам, які на час укладення оскаржуваного договору купівлі-продажу перебували у стані припинення та зазначене майно у їх віданні не перебувало.

Так, відповідно до наказу Міністра оборони України від 25.06.2005 року № 358 припиняється діяльність Головного управління торгівлі тилу МОУ у зв`язку з створенням концерну «Військторгсервіс»(а.с.109).

Крім цього, дозвіл від 18.10.2004 р. втратив чинність на час укладення оспорюваних договорів, оскільки такий дозвіл наданий на підставі повноважень, наданих довіреністю Міністра Оборони України від 4 жовтня 2004 р. № 220/2071. Ця довіреність 12.02.2005 року окремим дорученням Міністра Оборони України (а.с.9) скасована та була повернута до адміністративного департаменту МОУ 17.02.2005 року ( а.с.10) цим же начальником Головного управління торгівлі ОСОБА_10.

А відтак на момент укладення оспорюваних договорів купівлі - продажу спірних об`єктів дозвіл, який було видано особою на підставі довіреності від 04.10.2004 р., яка в подальшому була скасована, втратив свою чинність.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власнику товару.

Відповідно до ч.5 ст. 657 ЦК України, встановлено, що особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватись законом.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 326 ЦК України, від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках передбачених законом, може здійснюватись іншими суб`єктами.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5 та ч.6 ст.203 ЦК України, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч.3 ст.249 ЦК України, права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатись про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилась.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі припинення юридичної особи, якій видана довіреність.

Враховуючи наведені обставини та положення закону, оскаржуваний договір вчинено від імені продавця без необхідного обсягу цивільної дієздатності у відсутності волевиявлення власника майна, без дотримання процедури відчуження майна, а тому такий правочин слід визнати недійсним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з п.7 постанови №9 Пленуму ВСУ від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», за змістом ст.216 ЦК України та виходячи з загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину.

А відтак, необхідно застосувати наслідки недійсності вказаних договорів купівлі-продажу шляхом повернення в натурі концерну «Військторгсервіс» спірних приміщень, а ОСОБА_4 224 576.40 грн. за договором купівлі-продажу частини приміщень кафе-бару та 190 046.40 грн. за договором купівлі-продажу магазину №12 та кладових приміщень магазину №14.

Крім цього, так як ОСОБА_3 не була стороною оспрюваних правочинів, а лише представляла інтереси покупця ОСОБА_4 на підставі довіреності, то позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 суд вважає безпідставними.

Судовий збір, з огляду на неправомірність дотримання процедури відчуження спірного обєкта, необхідно покласти на відповідача концерн «Військторгсервіс».

На підставі ст.ст.15,16,203,215-216,244,248-249 ЦК України, керуючись ст.ст.8,10,11,60,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20 жовтня 2010 р. частини приміщень кафе-бару, що розташовані на вул.І.Богуна,60 в м.Броди, Львівської області, укладений між концерном «Військторгсервіс» та ОСОБА_4 від імені якої діяла ОСОБА_3.

Зобовязати ОСОБА_4 повернути концерну «Військторгсервіс» частину приміщень кафе-бару, що розташовані на вул.І.Богуна,60 в м.Броди, Львівської області та складається з:61-23 коридор 3,3 м.кв.; 61-24 коридор 12,7 м.кв.; 61-25 зал 80,4 м.кв.; 61-26 кладовка 2,2 м.кв.; 61-27 коридор 1,4 м.кв.; 61-28 кухня 31,9 м.кв.; 61-29 умивальня 5,8 м.кв.; 61-30-32 туалет 3,7 м.кв.; 61-31 мийка 3,2 м.кв.;61-33 кладовка 11,6 м.кв.; 61-34 кладовка 7,2 м.кв.; загальною площею 159,9 м.кв., що становить 3/100 частки від будинку №60 по вул.І.Богуна, м.Броди.

Зобовязати концерн «Військторгсервіс» повернути ОСОБА_4 224 576.40 грн.( двісті двадцять чотири тисячі пятсот сімдесят шість гривень 40 коп.).

Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 20 жовтня 2010 р. магазину №12 та кладових магазину №14, що розташовані пл.Ринок,17 в м.Броди, Львівської області, укладений між концерном «Військторгсервіс» та ОСОБА_4.

Зобовязати ОСОБА_4 повернути концерну «Військторгсервіс» магазин №12 та кладові магазину №14, що розташовані на пл.Ринок,17 в м.Броди, Львівської області та складається з: 45-1 коридор 3,6 м.кв.; 45-2 торговий зал 41,2 м.кв.;45-3 підсобна 18,9 м.кв.; 45-4 коридор 6,9 м.кв.; 45-5 підсобна 12,4 м.кв.; 45-6 підсобна 8,4 м.кв.; 45-7 вбиральня 1,6 м.кв.; І сходова клітка 8,9 м.кв.; ІІ ліфт 6,7 м.кв.; ІІІ кладова 6,6 м.кв.; ІУ кладова 7,0 м.кв.; ХХХ сходова клітка 9,6 м.кв.; ХХХІ кладова 21 м.кв.; ХХХІІ кладова 20,4 м.кв.; ХХХІІІ коридор 18,5 м.кв. загальною площею 191,7 м.кв., що становить 3/50 частки від житлового будинку №17 по пл.Ринок, м.Броди.

Зобовязати концерн «Військторгсервіс» повернути ОСОБА_4 190 046.40 грн.(сто девяносто тисяч сорок шість гривень 40 коп.).

Стягнути з концерну «Військторгсервіс» в користь держави судовий збір в розмірі 3654 грн.

У позовних вимогах до відповідача ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_12