АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) про поновлення на роботі та за зустрічним позовом державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної допомоги,

за апеляційною скаргою державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 22 вересня 2004 року по 24 березня 2015 року працював на державному підприємстві обслуговування повітряного руху України. Звільнення з роботи було проведено без згоди профспілкової організації, що є порушенням трудового законодавства.

Просив визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. директора ОСОБА_2 від 24 березня 2015 року №151/о в частині звільнення ОСОБА_1 з посади інженера-електроніка 1-ої групи ТО та ремонту мережного обладнання відділу технічної експлуатації та програмного забезпечення автоматизації Центру «Украеросервіс» Украероруху, поновити на зазначеній посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 95 050 грн. 08 коп.

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України пред'явило зустрічний позов до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з нього грошові кошти у розмірі 79 632 грн. 76 коп.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що при звільненні з роботи ОСОБА_1 отримав матеріальну допомогу у розмірі 79 632 грн. 76 коп., відтак у разі поновлення його роботі, зазначені кошти підлягають поверненню.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 до державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) про поновлення на роботі задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ т.в.о. директора ОСОБА_2 від 24.03.2015 року №151/о в частині звільнення ОСОБА_1 з посади інженера-електроніка 1-ої групи ТО та ремонту мережного обладнання відділу технічної експлуатації та програмного забезпечення автоматизації Центру «Украеросервіс» Украероруху.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера-електроніка 1-ої групи ТО та ремонту мережного обладнання відділу технічної експлуатації та програмного забезпечення автоматизації Центру «Украеросервіс» державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Стягнуто з державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 95 050 грн. 08 коп.

Проведено розподіл судових витрат.

В задоволенні зустрічної позовної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух) просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви скасувати, й ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 79 632,76 грн., посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник підприємства вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи первісні позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що звільнення ОСОБА_1проведено із порушенням вимог п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, оскільки воно проведено без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є позивач.

Рішення суду в цій частині державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух) не оскаржується.

Проте з рішенням судупершої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повністю погодитись не можна.

Встановлено, що з 22 вересня 2004 року по 24 березня 2015 року ОСОБА_1працював на державному підприємстві обслуговування повітряного руху України.

24 березня 2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади інженера-електроніка 1-ої групи ТО та ремонту мережного обладнання відділу технічної експлуатації та програмного забезпечення автоматизації Центру «Украеросервіс» за скороченням штату, на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

При звільненні з роботи позивач отримав одноразову матеріальну допомогу в розмірі 79 632 грн. 76 коп.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ст. 43 КЗпП України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку.

Встановивши, що позивача незаконно звільнено із займаної посади, суд першої інстанції правильно вважав, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Проте, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції не в повній мірі взяв до уваги вимоги Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та безпідставно не врахував при визначенні розміру такого заробітку суми вихідної допомоги, отримані позивачем при звільненні з роботи.

Таким чином, оскільки встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, колегія суддів, на підставі ч. 3 ст. 303 ЦПК України, вважає, що рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід змінити, зменшивши його розмір на суму вихідної допомоги (79 632 грн. 76 коп.) з 95 050 грн. 08 коп. до 15 417 грн. 32 коп.

При вирішенні спору, судом першої інстанції вірно залишено без задоволення зустрічні позовні вимоги підприємства.

При цьому, колегія суддів оцінює критично доводи апеляційної скарги з посиланням на ст. 1212 ЦК України, оскільки пред'явлений зустрічний позов такими підставами не обґрунтовувався.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду від 05 листопада 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає зміні.

В частині залишення без задоволення зустрічного позову рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

В решті рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух) задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 листопада 2015 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити, зменшивши його розмір з 95 050 грн. 08 коп. до 15 417 грн. 32 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук