печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретарів Насурлаєвої К.Е., Іваненко С.С., Сторожук Є.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казенного підприємства «Кіровгеологія», за участі третьої особи Управління Пенсійного фонду України в Печерському районі м. Києва про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вимогами до КП «Кіровгеологія» і просить з урахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог стягнути з відповідача суму коштів, зайво утриманих , в розмірі 22 867,56грн. та відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протягом 2002-2013 років з заробітної плати позивача було зайво утримано страхових внесків до Пенсійного фонду України та єдиний соціальний внесок у зазначеному розмірі. Про безпідставність такого утримання позивач дізнався після ухвалення судового рішення від 18 червня 2014 року, яким йому було відмовлено у визнанні права на стаж наукової роботи .

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові та додаткових письмових поясненнях поданих до суду.

Представник відповідача КП «Кіровгеологія» Антипенко О.Ф. вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, вказуючи на те, що позивач обіймаючи посади в казенному підприємстві проводив нарахування та сплату внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування та єдиний соціальний внесок самостійно встановлюючи диференційований розмір ставок на власний розсуд. Вказане кошти були сплачені відповідачем до Пенсійного фонду України та не перебувають у володіння відповідача.

Представник третьої особи Управління ПФУ в Печерському районі м. Києва Ємець І.А. при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

Суд вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 дійсно працював з 05.09..1984р. по 21.03.2013р. в структурних підрозділах КП «Кіровгеологія». З 01.01.2002р. по день звільнення займав керівні посади - очолював відокремлені структурні підрозділи (філії) Казенного підприємства «Кіровгеологія». В зазначений період з його заробітної плати було утримано внески на обов'язкове державне пенсійне страхування (у 2002-2010 рр.) та єдиний соціальний внесок (у 2011 - 2013 рр.) за ставками, встановле¬ними законодавством для працівників, які працюють на посадах, робота на яких зараховується до ста¬жу, що дає право на одержання пенсії відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" (далі - "наукові посади"), у т.ч: у 2002-2010 рр. - внески на обов'язкове державне пенсійне страхування за диференційованими ставками 1-5 % згідно з ч. 5 ст. 4 Закону України "Про обов'язкове державне пенсійне страхування" від 26.06.1997 № 400; у 2011 - 2013 рр. - єдиний соціальний внесок за ставкою 6,1 % згідно з ч. 9 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'яз¬кове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-УІ. Разом за цей період із заробітної плати Позивача було утримано 46024 грн. 84 коп. зазначених внесків. В той же час, як з'ясувалося вже після звільнення Позивача з роботи у Відповідача, Позивач протягом зазначеного періоду не працював у Відповідача на "наукових посадах", що підтверджується листами Відповідача за вих. від 24.05.2013 № 1/349-а, від 05.02.2014 № 1/58, від 14.04.2014 № 11/204, від 08.05.2014 № 2/228.

Окрім цього, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 червня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до КП «Кіровгеологія» про визнання права на стаж наукової роботи у період його роботи в казенному підприємстві з 01.01.2002р. до 21.03.2013р. у загальному розмірі 11 років 2 місяці 21 день, зобов'язання відповідача видати довідку про стаж наукової роботи на підприємстві у зазначений період за формою, встановленою у додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженою постановою КМ України №637 від 12.08.1993р. та решті вимог,було відмовлено.

Виходячи із зазначених обставин, Позивач вважає, що за період з 01 січня 2002 року до 21 бере¬зня 2013 року Відповідач повинен був проводити утримання з його заробітної плати внесків на обов'яз¬кове державне пенсійне страхування (у 2002-2010 рр.) та єдиного соціального внеску (у 2011 - 2013 рр.) за ставками, встановленими законодавством для працівників, що працюють на загальних засадах, тобто не на "наукових посадах", а саме: у 2002-2010 рр. - за ставками, встановленими у ч. 4 ст. 4 Закону Укра¬їни " Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (2 % від заробітної плати), у 2011 - 2013 рр. - за ставками, встановленими у ч. 7 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на зага¬льнообов'язкове державне соціальне страхування" (3,6 % від заробітної плати), при цьому сума утри¬маних з його заробітної плати внесків за таких умов повинна була б становити 23048 грн. 62 коп., тоб¬то різниця між фактичною сумою утриманих внесків та сумою внесків, яку належало утримати, стано¬вить 22867 грн. 56 коп..

Отже під час судового розгляду достовірно встановлено те, що під час здійснення нарахувань внесків на обов'язкове державне пенсійне страхування (у 2002-2010 рр.) та єдиного соціального внеску (у 2011 - 2013 рр.) було зайво утримано грошові кошти в розмірі 22 867,56грн., які підлягають стягненню з відповідача, як страхувальником - роботодавцем у даному випадку. Та обставина, що вказані нарахування здійснювались під час керівництва позивача , як і та обставина, що кошти перераховані третій особі, не звільняє відповідача від обов'язку повернути зайво утримані кошти .

В цьому випадку слід врахувати положення ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» , згідно якої суми надміру або помилково сплачених страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування, у тому числі сплачені із заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка працює за сумісництвом, що перевищує максимальну величину, передбачену пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", повертаються цій застрахованій особі або за її бажанням залишаються в Накопичувальному фонді та обліковуються на накопичувальному пенсійному рахунку або у відповідному недержавному пенсійному фонді - суб'єкті другого рівня системи пенсійного забезпечення та обліковуються на індивідуальному пенсійному рахунку в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже відповідач після усунення порушення права позивача шляхом виплати зайво утриманих грошових коштів не позбавлений можливості використати своє право щодо повернення або використання надміру або помилково сплачених страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування.

Враховуючи, що вимоги позивача підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 21 Закону України «Про оплату праці», ст. 94 КЗпП України, керуючись ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити. Стягнути з Казенного підприємства «Кіровгеологія» на користь ОСОБА_1 суму коштів, зайво утриманих, в розмірі 22 867,56грн. та судовий збір в розмірі 243,60грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Цокол Л.І.