АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6910/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про стягнення плати за користування житлом
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.,

суддів: - Бровченко І.О., Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Баранкової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 13 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за опалення і гарячу воду,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просило солідарно стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання в сумі 14230 грн. 40 коп. та стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі мешкають у квартирі АДРЕСА_1 і їм надаються послуги з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі проводили розрахунки не в повному обсязі, у зв'язку з чим з 1.2.2005 р. по 30.4.2014 р. утворилася заборгованість у сумі 14230 грн. 40 коп. (а.с. 67).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 підтримав уточнені позовні вимоги позивача в повному обсязі та просив позов задовольнити. Крім того, зазначив що у квітні 2014 року позивач звертався до суду з вимогою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості, тому був перерваний сплив строку позовної давності звернення з вимогами до відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі та зазначив, що відповідачка ОСОБА_4 є його дружиною. Позовні вимоги позивача вважав не обґрунтованими, про що надав письмові заперечення, в яких, зокрема зазначив, що позивач не надав належних доказів, що він є суб'єктом господарювання предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг та який, згідно з діючим законодавством, може забезпечити задоволення потреб споживачів у забезпеченні гарячою водою, водовідведенням, опаленням та обладнав для цього житловий фонд засобами обліку та регулювання споживання води і теплової енергії. Крім того, позивач не надав допустимих доказів про те, що органи місцевого самоврядування або власник (власники) житлових будинків визначили його виконавцем житлово-комунальних послуг. Позивачем не доведено факт законного надання КП «Харківські теплові мережі» житлово-комунальних послуг та понесення ним економічно обґрунтованих витрат на виробництво/виконання житлово-комунальних послуг. Просив застосувати до позовних вимог позивача строки позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Відповідач ОСОБА_4 про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, в судове засідання не з'явилася, направила суду заперечення на позов, в яких зазначила, що позивачем не доведено факт законного надання позивачем житлово-комунальних послуг, понесення ним економічно обґрунтованих витрат на виробництво/виконання житлово-комунальних послуг. В позовних вимог позивача просила відмовити у повному обсязі.

06 червня 2014 року Московським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь КП «ХТМ» заборгованості, однак ухвалою цього ж суду від 02 грудня 2014 року судовий наказ скасовано та роз'яснено заявнику право звернутися до суду з відповідним позовом на загальних підставах.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання в сумі 5530 грн.73 коп. за період з травня 2011 року по квітень 2014 року включно. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_3, ОСОБА_4 в апеляційній скарзі поставили питання про його скасування в частині задоволення позову на суму 5530 грн.73 коп. та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позові в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення незаконне, висновки суду не відповідають матеріалам справи, неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Вказали, що суд не мав права усними ухвалами долучати до матеріалів справи надані позивачем докази, ксерокопії актів (а.с. 94-102), ксерокопій свідоцтва та ліцензії (а.с. 110-114), які не є в розумінні ст.ст. 57, 64, 58, 59, 159, 177, 179, 214 ЦПК України належними та допустимими доказами, зокрема не підтверджують те, що КП «Харківські теплові мережі»:

-є суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг та який, згідно з діючим законодавством, може забезпечити задоволення споживачів у забезпеченні гарячою водою, опаленням, та оснастив для цього житловий фонд засобами обліку та регулювання споживання води і теплової енергії;

-органи місцевого самоврядування або власник (власники) житлових будинків визначили виконавцем житлово-комунальних послуг;

-уклало зі споживачами передбачений законодавством договір про надання житлово-комунальних послуг;

-дійсно понесло економічно обґрунтовані витрати на виробництво житлово-комунальних послуг;

-дійсно забезпечувало споживачів гарячою водою та опаленням хоча б на рівні мінімальних норм житлово-комунальних послуг.

Також вказали, що суд не взяв до уваги наведені відповідачами з цього приводу заперечення проти позову, і відсутність доказів на підтвердження вказаних обставин. Обов'язковий в таких випадках договір між сторонами не був укладений, позивач ухиляється від його укладення і зловживає своїми правами, з 19.09.2003 року, після встановлення приладу обліку витрат гарячої води припинилося протизаконне надання позивачем послуг з нарахуванням заборгованості за гаряче водопостачання, позивач не довів факт надання відповідачам якісних послуг, а суд безпідставно застосував положення ст. 11 ЦК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явились у судове засідання, відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 24 закону України «Про теплопостачання» передбачено обов'язок відповідачів, як споживачів послуг позивача своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за статтею 25 вказаного Закону України у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача жилого приміщення, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найма жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Задовольняючи позовну заяву в межах трирічного строку позовної давності районний суд виходив з того, що оскільки ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02.12.2014 р. судовий наказ, виданий Московським районним судом м. Харкова 06.06.2014 р. за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 суми заборгованості за опалення та гаряче водопостачання скасований (а.с. 5) та відповідно до строків позовної давності районний суд позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задовольнив частково та стягнув солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання в сумі 5530 грн. 73 коп. за період з травня 2011 року по квітень 2014 року включно.

Судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, а тому вони є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Дані послуги відповідачам були надані та ними отримані, що підтверджуються актами включення і відключення споживача до джерела теплової енергії, складеного представниками КП «Харківські теплові мережі». Правомірність надання позивачем зазначених послуг підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. З наданого розрахунку за послуги водопостачання та водовідведення вбачається, що особовий рахунок відкритий на ім'я відповідача ОСОБА_3 (а.с. 2, 91-93, 105-107).

Встановлені судом обставини відповідають змісту наявних в матеріалах справи належним чином посвідченим копій актів включення і відключення споживача до джерела теплової енергії, складеного представниками КП «Харківські теплові мережі», які підтверджують, що відповідачі є споживачами послуг позивача (а.с. 6, 7, 94-102), а також - копіями свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, чинних ліцензій КП «ХТМ» від Національної комісії,що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), постачання теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, які підтверджують правоздатність позивача у спірних правовідносинах (а.с. 110-113). Позивач також надав до суду відомість нарахування і оплат за теплову енергію, із врахуванням періоду платежу, із якого вбачається, що відповідачі частково сплачували надані послуги, які були враховані і при цьому позивач здійснював відповідний перерахунок нарахувань за послугу з підігріву води, а відповідачі на спростування цих відомостей належних і допустимих доказів - не надали (а.с. 105-107). Надані відповідачами копії претензій про низьку якість наданих позивачем послуг стосуються більш раннього періоду і не увійшли у стягнуту за рішенням суду, здійсненні відповідачами позивачу компенсаційні виплати були ним враховані, і тому колегія суддів апеляційного суду відхиляє наведені з цього приводу доводи скарги, які висновків суду не спростовують. Колегія суддів також відхиляє доводи скарги про відсутність економічного обґрунтування тарифів, які були застосовані позивачем у своїх розрахунках, оскільки їх чинність не спростована.

Договір на надання послуг централізованого опалення та обслуговування внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення між КП «ХТМ» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 дійсно не був укладений, однак відповідно до статті 24 закону України «Про теплопостачання» саме споживачі цих послуг зобов'язані укласти договір, який є типовим договором приєднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач ОСОБА_3 пояснив, що він поштою направляв позивачу свій проект договору, однак його пропозиція була залишена без відповіді. Відповідно до вказаних норм Закону України та ч. 1 ст. 634 ЦК України обов'язок укладення договору покладний на відповідачів, вони не вправі пропонувати свої умови договору і тому для його укладення повинні з'явитися до позивача. Тому колегія суддів у даному випадку не вбачає вини позивача у не укладенні договору про надання послуг і відхиляє доводи скарги стосовно зловживання правом.

Розмір заборгованості, яка була на підставі ст. 267 ЦК України стягнена за рішенням районного суду з урахуванням трирічного строку позовної давності, за період з травня 2011 року по квітень 2014 року включно, підтверджується належним чином оформленими довідками (а.с.2,91-93).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 20.12.2006 року № 1186 КП «ХТМ» був визначений виконавцем послуг у житловому фонді міста Харкова, а отже КП «ХТМ» є належним позивачем і районний суд обґрунтовано застосував до спірних правовідносин положення п. 4 ч. 1 ст. 11 ЦК України, згідно до якої цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, у даному випадку - внаслідок споживання відповідачами послуг позивача.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Оскільки відповідачі не надали до суду, у тому числі під час апеляційного провадження, належних і допустимих доказів, які б спростовували встановлені у рішенні обставини.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують, то з передбачених ст. 308 ЦПК України підстав апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії