РІШЕННЯ

Іменем України

10.06.2016 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Козюренка Р.С.

при секретарі- Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки у майні та визнання права власності, суд,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовом, уточнивши його, в якому просить виділити з приміщення квартири №3 будинку по вул.Терлецького, 9 у м.Львові житлову кімнату під літ. 3-3 площею 10,8 кв.м., приєднавши її до приміщень квартири №1 будинку по вул.Терлецького, 9 у м.Львові з порядком користування, який вже склався (фактичного користування), а також визнати за ОСОБА_3 право власності на приміщення квартири №3 садибно-житлового будинку по вул. Терлецького, 9 у м.Львові, а саме: кухня під літ. 3-1 пл. 13,10 кв.м. та житлова кімната під літ. 3-2 пл.20,30 кв.м., загальною площею 33,40 кв.м. Свій позов мотивує тим, що позивачу ОСОБА_3, на праві приватної спільної часткової власності належить 3/4 частки квартири №3, що розташована у будинку №9 по вул.Терлецького у м.Львові згідно договору дарування Р №3-429 від 05.02.2010р. посвідченого пятою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстроване Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 09.02.2010року. Крім того, відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частки квартири №3, що розташована у будинку №9 по вул.Терлецького у м.Львові згідно рішення Франківського районного суду м.Львова та зареєстроване Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 16.02.2010 року. Так, у звязку із відсутністю визначених часток у власності між сторонами, позивач позбавлена можливості незалежного функціонування приміщення квартири №3, а відтак за захистом своїх інтересів звернулась до суду.

У судове засідання позивач не зявилася, однак подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності, уточнений позов підтримала та просить такий задовольнити.

Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. На підставі ст.169,224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого позивач не заперечила.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_3, на праві приватної спільної часткової власності належить 3/4 частки квартири №3, що розташована у будинку №9 по вул.Терлецького у м.Львові згідно договору дарування Р №3-429 від 05.02.2010р. посвідченого пятою Львівською державною нотаріальною конторою та зареєстроване Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 09.02.2010року. Крім того, відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/4 частки квартири №3, що розташована у будинку №9 по вул.Терлецького у м.Львові згідно рішення Франківського районного суду м.Львова та зареєстроване Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 16.02.2010 року.

Так, згідно із положеннями ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Між тим, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Згідно із вимогами ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки

У відповідності вимог до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше на встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Крім того, Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. N 7 підкреслює, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

У ст. 143 ЦПК України передбачено, що зясування обставин, які мають значення для справи та потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заяво осіб, які беруть участь у справі.

Відтак, у відповідності до висновку №1434 від 20.11.2015 року судової будівельно-технічної експертизи по даній справі експертом встановити порядок користування квартирою №3 технічно неможливо, при цьому реальний поділ такої, як окремого обєкту нерухомості відповідно до ідеальних часток співвласників згідно вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення.», технічно неможливий. Разом з тим, експертами запропоновано єдиний можливий варіант розподілу квартири №3 житлового будинку по вул. Терлецького,9 між співвласниками у відповідності до їх ідеальних частин з виділенням приміщення під літ. 3-3 площею 10,8 м.кв., приєднавши її до кв. №1 даного будинку, з врахуванням порядку користування який вже склався. Так, співвласнику 3/4 ідеальних частин ОСОБА_3 пропонуються: кухня під літ. 3-1 пл. 13,10 кв. м. та житлова кімната(ванна) під літ. 3-2 пл. 20,30 кв.м. Співвласнику 1/4 ідеальної частини ОСОБА_2 пропонується: житлова кімната під літ. 3-3 пл. 10,80 кв.м. Так, при даному варіанті встановлення порядку користування квартирою №3 житлового будинку по вул. Терлецького, 9 у м. Львові між співвласниками є відхилення від ідеальних частин, а тому грошова компенсація повинна належати ОСОБА_2, співвласнику 1/4 частини, яка становить (з округленням до цілого) 6808,00 гривень.

Позивач просить провести реальний поділ будинку по запропонованому судовою будівельно-технічною експертизою варіанту. Такий варіант пропонує у власність позивача ОСОБА_3 виділити кухню під літ. 3-1 пл. 13,10 кв. м. та житлову кімнату (ванна) під літ. 3-2 пл. 20,30 кв.м, а у власність відповідача ОСОБА_2 житлова кімната під літ. 3-3 пл. 10,80 кв.м.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Крім того, згідно ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, суд погоджується із такими вимогами, оскільки це буде відповідати інтересам сторін та є найбільш наближеним до ідеальних часток співвласників. Таким чином, позов є підставним та підлягає до задоволення. Доводи ж відповідача та його представника в заперечення позову не можуть слугувати підставами для відмови в ньому.

Водночас, слід стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_2 6808,00 гривень грошової компенсації за відхилення реально виділених часток будинку від ідеальний часток.

Також, згідно із вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 642,04 гривень судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Виділити з приміщення квартири №3 будинку по вул.Терлецького, 9 у м.Львові житлову кімнату під літ. 3-3 площею 10,8 кв.м., приєднавши її до приміщень квартири №1 будинку по вул.Терлецького, 9 у м.Львові із порядком користування, який вже склався (фактичного користування).

Визнати за ОСОБА_3 право власності на приміщення квартири №3 садибно-житлового будинку по вул. Терлецького, 9 у м.Львові, а саме: кухня під літ. 3-1 пл. 13,10 кв.м. та житлова кімната під літ. 3-2 пл.20,30 кв.м., загальною площею 33,40 кв.м.

Стягнути на користь ОСОБА_2 6808 гривень (шість тисяч вісімсот вісім) внесених на депозитний рахунок суду ОСОБА_3 (згідно квитанцій №436 від 26.09.2014 року та №180 від 12.02.2016 року на р/р 0789 у ГУДК у Л/о, код отримувача 26306742, ЗКПО 825014) як грошову компенсацію за відхилення від ідеальних частин при даному варіанті встановлення порядку користування квартири №3 житлового будинку по вул.Терлецького, 9 у м.Львові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 642,04 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Козюренко Р.С.