Справа № 201/2742/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України/

28 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2008 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1 350 грн. щомісяця. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2010 року змінено розмір аліментів, та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. В звязку з неналежним виконанням зобовязань щодо утримання дітей станом на 31 січня 2016 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 50 483, 44 грн. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 461 879, 48 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Як встановлено у судовому засіданні, Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2008 року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання його неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття в розмірі 1 350 грн. щомісяця на користь ОСОБА_1

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2010 року змінено з 10 листопада 2010 року розмір аліментів визначений рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2008 року, та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання його неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 до досягнення ними повноліття в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на користь Хор якової О.А.

Згідно довідки наданої державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС ДМУЮ станом на 31 січня 2016 року відповідач має заборгованість по сплаті аліментів за період з вересня 2008 року по 31 січня 2016 року в розмірі 50 483, 44 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Відповідно до розяснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахування аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Положеннями частин 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

З огляду на те, що внаслідок невиконання відповідачем свого обов'язку по сплаті аліментів, у нього виникла заборгованість зі сплати аліментів і позивачка звернулася до суду з вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Оскільки судом встановлена неустойка за прострочення сплати аліментів, то відсутність своєї вини в її виникненні має доводити особа, яка сплачує аліменти.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, сума неустойки за період з вересня 2008 року по січень 2016 року за прострочення сплати аліментів становить 461 879, 48 грн., яка розраховувалася за формулою заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів у розмірі 461 879, 48 грн. задовольнити в повному обсязі.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2008 року по січень 2016 року в розмірі 461 879, 48 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір в розмірі 4 618, 81 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О. Демидова