Справа № 604/341/16-ц
Провадження № 2/604/179/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася з позовом, вказавши що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (далі Відповідач) з 30 квітня 2008 року по 30 грудня 2013 року. Рішенням Підволочиського районного суду від 30 грудня 2013 року шлюб між сторонами розірваний. Від даного шлюбу у них є спільна дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу Відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання дитини. На даний час Позивач не працює, тому важко утримувати дитину. Відповідач фактично ухиляється від виконання батьківських обовязків, хоча працює неофіційно та отримує нерегулярний дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Як відомо Позивачу Відповідач аліментів не сплачує, у шлюб не вступав, інших неповнолітніх дітей немає. Натомість спільний син сторін постійно потребує нормального харчування, одягу тощо. З огляду на вказане, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) Позивач просить стягувати з Відповідача щомісячно тверду грошову суму - 1000 (одну) тисячу гривень аліментів на утримання сина ОСОБА_4 для належного його виховання та забезпечення.

В судовому засіданні Позивач позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити вимоги, які уточнила, та стягувати з Відповідача щомісячно тверду грошову суму у мінімальному розмірі, передбаченому законодавством для дитини такого віку.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду невідомі. Позивач не заперечувала проти розгляду справи у відсутності Відповідача, за вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши Позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2008 року, який розірвано 30 грудня 2013 року (рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області 30.12.2013р. справа №2/604/631/13).

Під час перебування в шлюбі у сторін 31 жовтня 2008 року народився син ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ИД № 085262, видане Камянківською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 11 листопада 2008 року.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сімї Позивача, виданого депутатом Підволочиської селищної ради Тернопільської області, та довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради б/н, Позивач проживає у с. Камянки на вул. Бульварна, 4/3, Підволочиського району, у квартирі зареєстровані також її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, учень 1-го класу; мати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дядько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які тимчасово перебувають закордоном. Позивач на даний час не працює, сама виховує сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5. З чоловіком (батьком сина) розлучена з 2013 року. Коштів на проживання, повноцінне харчування і навчання сімї не вистачає.

Про стан здоровя дитини свідчить довідка амбулаторії «Загальна практика сімейна медицина с. Камянки» від 13 квітня 2016 року №61, згідно з якою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, житель ІНФОРМАЦІЯ_7 здоровий. Група здоровя ІІ, на диспансерному обліку не перебував.

Судом встановлено, що Відповідач разом з сімєю не проживає, після розлучення матеріальну допомогу на утримання сина надавав кілька разів. Таким чином, в добровільному порядку коштів на утримання дитини відповідач систематично не надає.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із вимог ст.181-184 СК України, згідно яких, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, розмір аліментів може визначатися у твердій грошовій сумі, котра не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік від 25 грудня 2015 року № 928-VIII з 1 січня 2016 року становить - 1455 гривень.

Враховуючи, що обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на утримання дитини, потреби дитини у розвитку та навчанні, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно, що дасть змогу забезпечити мінімальні потреби дитини такого віку.

Судом не встановлено, що Відповідач за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обовязків по утриманню неповнолітньої дитини, оскільки є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини.

З огляду на вказане, відповідно до ст. ст. 180, 183 СК України позовні вимоги належить задовольнити частково, тому на користь Позивача із Відповідача необхідно щомісячно стягувати кошти на утримання дитини (аліменти) неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі, у розмірі 500 гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 14, 15, 60, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_7 Дмитрівни до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_9, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, ІПН НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 500 (пятсот) гривень, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 14 квітня 2016 року, і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок судового збору.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.Б. Сидорак