Справа № 489/4161/16-ц
Номер провадження 2/489/2340/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2016 р. МКП «Миколаївводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Вказували на те, що позивачем надаються послуги з водопостачання та водовідведення до АДРЕСА_1, в якій проживають відповідачі. Проте за період з 01.04.2011 р. по 01.08.2016 р. відповідачами не здійснювалась поточна оплата за надані послуги з водопостачання та водовідведення, в звязку з чим утворилась заборгованість в розмірі 4 739 грн. 99 коп.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 4 739,99 грн. та судовий збір.

В подальшому МКП «Миколаївводоканал» подало до суду уточнену позовну заяву, відповідно до якої зазначали, що в період з 01.10.2011 р. по 01.08.2016 р. відповідачами не здійснювалась поточна оплата за надані послуги водопостачання та водовідведення, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 3 572 грн. 16 коп., яку просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала. При цьому посилалась на те, що відповідач неправомірно здійснює їй нарахування плати за послуги з водопостачання та водовідведення, оскільки до 29.12. 2015 року не існувало договору між нею та позивачем на надання послуг з водопостачання та водовідведення та їй не надавалась розрахункова книжка, що позбавляло можливості здійснювати оплату послуг взагалі з вини позивача. Також вказувала на невизначеність постачальника послуг через існування, станом на 27.11.2003 року, згідно Довідок з ЄДРПОУ, двох організацій одночасно Міське виробниче управління водопроводно-каналізаційного господарства міста Миколаєва та Міське Комунальне підприємство «Миколаївводоканал». Крім того просила зважити на те, що з 2007 року нею встановлено водо лічильники та просила провести розрахунок з урахуванням їх показників. Також ОСОБА_2 просила суд застосувати строк позовної давності до заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про питну водну та питне водопостачання», ЖК України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 N 630, та відповідними положеннями ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Укладання договору про надання житлово-комунальних послуг визначено як обов'язок сторін, а не їх право, тому навіть відсутність письмового договору не може бути підставою для відмови у стягненні з відповідача коштів за надані житлово-комунальні послуги, а також і не є підставою для відмови у застосуванні вимог частини другої статті 625 ЦК України у разі прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати цих послуг.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк.

Одностороння відмова від виконання зобовязань і одностороння зміна умов договору не допускається.

МКП «Миколаївводоканал» створене на підставі рішення Миколаївської міської ради № 28/12 від 28.02.2001 року, є суб?єктом господарської діяльності з надання послуг водопостачання та водовідведення споживачам в м. Миколаєві. При цьому Довідка ЄДРПОУ, надана відповідачем свідчить про те, що підприємство включено до ЄДРПОУ та відносинами правонаступництва з міським виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Миколаєва, яке було попереднім виробником вказаних послуг, не пов`язане.

Вказані обставини свідчать про визначеність щодо правомірності дій стягувача коштів за надання послуг з водопостачання та водовідведення та спростовують твердження відповідача в цієї частині.

Позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення до АДРЕСА_2. Згідно Довідки ЖКП ММР Південь за вих. № 4029 від 16.12.2015 р. відповідачі зареєстровані в приватизованій квартирі № 38 в багатоквартирному будинку № 46/1 по вул. Херсонське шосе в м. Миколаєві та є співвласниками. Даний будинок підключений до системи централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно відповідачі є споживачами Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал».

Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, проте за аналогією породжують права та обовязки.

Виходячи із наведеного та положень ч.1 ст.11 ЦК, відповідачі зобовязані сплачувати позивачу вартість спожитих послуг з водопостачання та водовідведення, незважаючи на відсутність укладеного договору, що спростовує доводи відповідача про відсутність боргу через не укладення договору на надання послуг між нею та позивачем.

На імя відповідачки ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок № 90771886, також для розрахунків за спожиті послуги 29.12.2015 року ОСОБА_2 позивачем було надано розрахункову книжку, що вважається та не спростовується відповідачем, укладенням договору між сторонами на надання послуг.

За адресою АДРЕСА_3 нарахування за надані послуги з водопостачання та водовідведення виконується відповідно до норм, затверджених рішенням Миколаївської міської ради № 385 від 26.06.1998 р., а саме 9/8,85 куб.м. на одну людину на місяць. Кількість зареєстрованих осіб - 2 особи.

При цьому судом не може бути прийнято до уваги твердження ОСОБА_2 щодо необхідності обчислення вартості послуг згідно лічильників, встановлених нею у 2007 році, оскільки вказані прибори обліку, відповідно до вимог п.п. 5.4.1., 5.5. ДСТУ 2708:2006, п.4.18. «Тимчасових правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в м. Миколаєві» не були прийняті у встановленому порядку на абонентський облік МКП «Миколаївводоканал» та позовних вимог з приводу спору, у разі його існування, в цієї частині ОСОБА_2 не було заявлено.

Отже, за період з 01.10.2011 р. по 01.08.2016 р. відповідачі отримували послуги з водовідведення та водопостачання, але належним чином оплату не здійснювали, в звязку з чим утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем уточненого розрахунку, складає - 3 572 грн. 16 коп. При цьому позивачем враховані пільги, які мають відповідачі та кошти, отримані від виконання раніше постановлених судових рішень.

Відповідно до статті 256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК). Загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК).

ОСОБА_2 у судовому засіданні заявлено про застосування до позовних вимог строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, але частково, а саме за період з 01.08.2013 р. по 01.08.2016 р. в сумі 1 967 грн. 26 грн.

Керуючись ст ст. 10, 34, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, в солідарному порядку, на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення, за період з 01.08.2013 року по 01.08.2016 року, в розмірі 1 967 грн. 26 грн., на р/р 3 в ПАТ «Райффайзен банк «Аваль», м. Київ, МФО 380805, , ІПН 15.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп., по 689 грн. 00 коп. з кожного, на р/р 3 в ПАТ «Райффайзен банк «Аваль», м. Київ, МФО 380805, , ІПН 15.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.С.Тихонова