Справа № 236/3471/15-ц
29 лютого 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бікезіної О.В.,
за участю: секретаря Макєєвої Ю.О.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
01.12.2015 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їм на на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2015 року належить житловий будинок №19 по вул. Краснодонській в м. Красний Лиман Донецької області. Вказаний будинок вони придбали у відповідача. ОСОБА_3 зареєстрований за вказаною адресою 21.01.2014 року, з листопада 2014 року фактично в будинку не проживає. Відповідач не є членом родини позивачів, добровільно припинити реєстрацію не бажає, що обмежує права позивачів в користуванні та розпорядженні будинком. В звязку з даними обставинами позивачі змушені звернутися до суду з позовом, оскільки рішення суду їм необхідне для зняття відповідача з реєстрації. Просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком № 19 по вул. Краснодонській в м. Красний Лиман Донецької області.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві й просив суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком № 19 по вул. Краснодонській в м. Красний Лиман Донецької області.
Позивача ОСОБА_4 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, позивач в судове засідання не прибула, але надала до суду заяву щодо розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідача ОСОБА_3 про необхідність явки в судове засідання повідомлено належним чином шляхом направлення судової повістки поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в заочному порядку. Проти заочного розгляду справи позивачі не заперечували.
Дослідивши подані позивачами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши позивача ОСОБА_1, свідка ОСОБА_5, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є подружжям, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.08.2015 року (а.с.10).
12 вересня 2015 року 22 лютого 2007 року між відповідачем ОСОБА_3, в інтересах якого на підставі нотаріально посвідченої довіреності діє ОСОБА_6, та позивачем ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку №19 по вул. Краснодонській в м. Красний Лиман Донецької області з господарсько-побутовими будівлями та спорудами і земельною ділянкою для будівництва і обслуговування житлового будинку (а.с.11).
Відповідно до п. 5.9 вказаного Договору придбання будинку і земельної ділянки було вчинено за письмової згоди дружини позивача ОСОБА_7 ОСОБА_2 (а.с.11 зворот).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.09.2015 року право власності ОСОБА_7 на вказаний житловий будинок і земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.12-13).
Згідно відомостей, що містяться у картці реєстрації особи, що її надано Краснолиманським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області та повідомлення від 02.02.2016 року за №52-332, підтверджується реєстрація відповідача ОСОБА_3 за адресою: м. Красний Лиман, вул. Краснодонська, буд. №19 з 21.01.2014 року (а.с.25-27).
Судом встановлено і це підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_5 та ОСОБА_6, складеним головою вуличного комітету, завіреного підписом голови мікрорайону та мокрою печаткою загального відділу Краснолиманської міської ради Донецької області, відповідач ОСОБА_3 з листопада 2014 року за адресою: м. Красний Лиман, вул. Краснодонська, буд. №19 не проживає, виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації (а.с.14).
Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є відчуження власником свого майна.
Таким чином, у відповідача ОСОБА_3 в день підписання сторонами договору купівлі-продажу будинку, тобто, 12 вересня 2015 року, припинилося право власності на будинок, а позивачі в цей же день набули право власності на вказаний будинок.
Відповідно до п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, як власники будинку, мають право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.
Таке право позивачів згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним і віни не можуть бути протиправно його позбавлені. Наявність реєстрації ОСОБА_3 в будинку, обмежує права ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як власників, і вони на підставі ст. 391 ЦК України мають право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права.
До теперішнього часу відповідач не припинив реєстрацію у вказаному будинку, будинком не цікавиться, не є членом сім'ї позивачів, що створює позивачам перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаним будинком.
Обраний ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спосіб захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, ґрунтується на вимогах закону і є достатнім для відновлення їх порушеного права, оскільки є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що внаслідок відчуження відповідачем будинку, останній втратив право власності на нерухоме майно, в тому числі і право користування житлом, а тому позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 04.02.2016 року №984-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» місто Красний Лиман Донецької області перейменовано на місто Лиман з 18 лютого 2016 року.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 319, 321, 391, ЦК України, ст.ст. 3,8, 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, Законом України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком №19 по вул. Краснодонській в м. Лиман (до 18.02.2016 року м. Красний Лиман) Донецької області.
Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд щодо нього заочного рішення та неподання позивачем апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього заочного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 03 березня 2016 року.

Суддя -