Справа № 199/333/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

18.05.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г..

секретарі Свіріній Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначила, що з 27.08.2005 року вона та відповідач перебували у шлюбі, від якого у них 07.11.2006 року народився син, ОСОБА_3 . За час спільного проживання позивач та відповідач за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що вказана вище квартира є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю, проте для придбання спірну квартиру його мати, ОСОБА_4 подарувала позивачу 52 000, 0 грн, в той час як квартира була придбана за 137 000, 0 грн.

Зважаючи на викладене вище, відповідач просить визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири, за відповідачем -1/3 частину квартири.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суду пояснив, що з позивачем по справі вони за спільні кошти придбали квартиру, оскільки квартира придбана в кредит та залишок кредиту за квартиру, який складав близько 80 000, 0 грн після розлучення сплачувала відповідач. Наразі відповідач проживає разом з дитиною у спірній квартирі, сплачує за квартиру комунальні послуги. Зважаючи на викладене вище, з урахуванням інтересів дитини відповідач просить відмовити позивачу у позові, квартиру залишити у її власності.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази. суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що з 27.08.2005 року позивач та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано 07.04.2016 року. За час подружнього проживання у позивача та відповідача 07.11.2006 року народився син, ОСОБА_3

З матеріалів справи убачається, що 12.05.2006 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 52 000. 0 грн.

29.05.2006 року позивач та відповідач придбали в кредит квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується

З матеріалів справи убачається, що на придбання квартири 29.05.2006 року відповідач уклала з ВАТ «ПриватБанк» кредитний договір на суму 156 575, 0 грн, з яких 137 000. 0 грн на придбання квартири та 19 575, 0 грн страхові платежі зі сплатою 15 на місяць.

Згідно довідки ПАТ «Приват банк» від 06.08.2015 року, відповідач 03.08.2015 року сплатила кредиту сумі 80 000, 0 грн.

Зазначені кошти були отримані позивачем та відповідачем у борг, які в подальшому після припинення шлюбних відносин виплачувала відповідач.

Вказану обставину підтвердив у судовому засіданні позивач.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)самостійного заробітку ( доходу).

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної , незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст. ст. 70-71 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини, чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав на шкоду інтересам сімї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Так, як квартира АДРЕСА_1 була придбана позивачем та відповідачем за час спільного проживання однією сімєю та за рахунок спільних коштів, частину власних коштів за яку внесли позивач та відповідач, суд вважає, що за позивачем та відповідачем слід визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1, по 1/2 частині за кожним, без урахування інтересів дитини, а тому позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.60, 69, 70, 71, 74 СК України, ст.ст. 215-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ спільного майна подружжя ,задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2;

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 067,00 грн

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.Г.Скрипник