Справа № 2/489/937/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок злочину. Свої вимоги мотивувала тим, що 07.01.2015 р. ОСОБА_2 вчинив відносно неї злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрито викрав майно позивачки, чим завдав їй матеріальну шкоду у розмірі 4 630 грн. 00 коп. Вироком Ленінського районного суд м. Миколаєва від 15.01.2016 р. відповідача визнано винним у вчиненні вищевказаного злочину, проте викрадене майно ОСОБА_2 позивачці не повернув. В ході досудового слідства позивачці було повернуто лише мобільний телефон. Разом з тим позивачка через неправомірні дії відповідача зазнала моральних страждань, в звязку з чим відповідач має сплатити їй компенсацію моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 5 000 грн. 00 коп. Крім того позивачка зазначала, що в звязку з предявленням позову до суду вона понесла витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. 00 коп., які на її переконання відповідач має їй сплатити.

Посилаючись на вище викладене позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 4 230 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

07 січня 2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. відповідач ОСОБА_2, знаходячись біля будинку № 58 по пр. Миру в м. Миколаєві, з корисливих мотивів, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, підійшовши ззаду до ОСОБА_1, та шляхом ривка відкрито заволодів майном останньої, а саме: сумкою жіночою вартістю 100 грн. 00 коп.. гаманцем вартістю 100 грн. 00 коп., грошовими коштами в розмірі 4 000 грн. 00 коп., мобільним телефоном Samsung Duos вартістю 400 грн. 00 коп., косметичними виробами вартістю 30 грн. 00 коп., чим заподіяв ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 4 630 грн. 00 коп.

З пояснень позивачки вбачається, що в ході судового слідства їй було повернуто лише мобільний телефон вартістю 400 грн. 00 коп.

Вироком Апеляційного суду Миколаївської області від 05.04.2016 р. відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж, вчинений повторно).

Частиною 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовної якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.031992 N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

За таких обставин та приймаючи до уваги, що позивачці внаслідок неправомірних дій відповідача було завдано матеріальну шкоду в розмірі 4 230 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача матеріальної шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Також позивачка ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача вона зазнала моральних страждань, які проявлялись у тому, що вона тривалий час знаходилась в стані стресу, мала порушення сну, сильні душевні хвилювання, в звязку з чим розмір компенсації моральної шкоди, яку відповідач має сплатити їй, вона оцінює в 5 000 грн. 00 коп.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Дослідивши надані докази судом встановлено, що позивачці було завдано моральної шкоди, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача вона зазнала страждань у зв'язку застосуванням до неї насильства, втратою свого майна. Виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи надані докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000 грн.

Крім того в звязку з неправомірними діями відповідача позивачка, з метою захисту своїх прав, звернулась за правовою допомогою, в звязку з чим понесла витрати в розмірі 400 грн. 00 коп. Відтак позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь вказані витрати на правову допомогу.

Згідно Квитанції № 7 від 16.02.2016 р. вбачається, що позивачкою за договором про надання правової допомоги було сплачено 400 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1 102 грн. 40 коп.

На підставі ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, керуючись ст. ст.10, 14, 60, 62, 88, 212, 214 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, матеріальну шкоду в розмірі 4 230 грн. 00 коп., компенсацію моральної шкоди в розмірі 3000 грн. 00 коп., що разом складає -7 230 грн.00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, витрати на правову допомогу в розмірі 400 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в розмірі 1 102 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: