У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

під головуванням судді - Галінської В.В.

при секретарі - Капріня І.В.

з участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Спільного підприємства "Рівненське заготівельно-виробниче підприємство" про визнання майнових прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до Спільного підприємтсва "Рівненське заготівельно-виробниче підприємтсво", в якому просить визнати за ОСОБА_2 майнові права на об"єкти інвестування - нежитлові приміщення по вул. Грунтовій, 5 у м. Рівне, а саме: складське приміщення (літера Ж-1) - 35 відсотків готовності, складське приміщення (літера Е-1) - 31 відсоток готовності, складське приміщення (літера Д-1) - 7 відсотків готовності.

До початку судового засідання сторони подали до суду спільну заяву про укладення мирової угоди, за умовами якої:

1. Спільне підприємство Рівненське заготівельно-виробниче підприємство та ОСОБА_1 відмовляються від подальшого виконання своїх зобов'язань за інвестиційним договором будівництва об"єкта нерухомості від 15.07.2015 та вважають його припиненим з 28 листопада 2016 року.

2. Майнові права на об"єкти інвестування - нежитлові приміщення по вул. Грунтовій, 5 у м.Рівне, а саме: складське приміщення (літера Ж-1) - 35 відсотків готовності, складське приміщення (літера Е-1) - 31 відсоток готовності, складське приміщення (літера Д-1) - 7 відсотків готовності, загальною вартістю 421000,00 грн., набуває ОСОБА_1.

3. Понесені сторонами судові витрати по цій справі будь-якій компенсації не підлягають.

4. Така мирова угода складена у трьох примірниках, які зберігаються по одному у кожної із сторін, третій - в матеріалах судової справи.

5. Ця мирова угода набуває законної сили після її визнання судом.

6. Передбачені ч. 3 ст. 206 ЦПК України наслідки закриття провадження у справі сторонам відомі та зрозумілі.

Заслухавши думку учасників процесу, долідивши письмові докази по справі, суд дйшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між Спільним підприємством "Рівненське заготівельно-виробниче підприємтсво" (надалі іменується Забудовник), в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі статуту, з одніє сторони та фізичною-особою, яка діє на підставі власного волевиявлення, ОСОБА_2 (надалі іменується інвестор) з іншої сторони уклали Інвестиційний договір будівництва об"єкта інвестування 15 липня 2015 року, за умовами якого сторони беруть участь у організації будівництва об"єкта інвестування - нежитлових приміщень, що не належать до житлового фонду, загальною орієнтовною площею 1450 кв.м., що розташовані по вул. Грунтовій, 5 у м. Рівне, які інвестор отримує у власність після внесення інвестиції - грошових коштів у розмірі 400000 грн., завершення будівництва об"єкта інвестування і введення нежитлових приміщень в експлуатацію або за рішенням суду.

На виконання умов договору позивач здійснила 100 % інвестування об"єкту, згідно визначеного графіку, що підтверджується квитанцією від 10 лютого 2016 року № 0.0..1.

Строк будівництва визначено до 01 квітня 2016 року.

Згідно наданої технічної документації судом встановлено, що будівництво є незавершене, а саме нежитлові приміщення по вул. Грунтовій, 5 у м.Рівне: складське приміщення (літера Ж-1) - 35 відсотків готовності, складське приміщення (літера Е-1) - 31 відсоток готовності, складське приміщення (літера Д-1) - 7 відсотків готовності.

Дані об"єкти мають бути побудовані на земельній ділянці за кадастровим номером :01:069:0581, що належить Спільному підприємству Рівненське заготівельно-виробниче підприємство на підставі державного акту на право постійного користування землею серії РВ 00197, виданого 09 грудня 1998 року Рівненською міською радою, що підтверджується витягом із Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

ОСОБА_4 про початок будівельних робіт, надає право на виконання будівельних робіт відповідачу, однак подана представником відповідача ОСОБА_4 не зареєстрована Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області, а тому незавершені об"єкти інвестиційного будівництва є самочинним будівництвом і не можуть бути об"єктом незавершеного інвестиційного будівництва.

Оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу.

За правилами ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

У даній справі позивач, з досліджених судом документів, не отримала право на набуття права власності за інвестиційним договором, так як об"єкт є самочинним, а тому підстав підстав для визнання за нею майнових прав на об'єкт інвестування на підставі статей 331, 392 ЦК України немає.

Враховуючи вищевикладене, подана на затвердження сторонами мирова угода не відповідає вимогам закону, а тому не може бути визнана судом.

Керуючись ст. 175 ЦПК України , суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у визнанні мирової угоди укладеної між Спільним підприємством "Рівненське заготівельно-виробниче підприємство" та ОСОБА_1 у цивільній справіза позовною заявою ОСОБА_1 до Спільного підприємства "Рівненське заготівельно-виробниче підприємство" про визнання майнових прав - та продовжити судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -