РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі - Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_2, ВАТ Виробничо-закупівельне підприємство "Хміль", КП «Житомирбудзамовник» про визнання договору про інвестування коштів на будівництво та скасування свідоцтва про права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

КП "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради звернулось до суду із указаним позовом, в якому зазначило, що 14.10.2010 між комунальним підприємством «Житомирбудзамовник» та Відкритим акціонерним товариством виробничо-закупівельне підприємство «Хміль» укладено договір про інвестування коштів на будівництво 120-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, а саме квартири № 24, а 01.06.2011 між КП «Житомирбудзамовник», ВАТ ВЗП «Хміль» та ОСОБА_2 укладено угоду про передачу прав та обов'язків за вказаним договором про інвестування коштів, за умовами якої ВАТ ВЗП «Хміль» передав права та обов'язки на квартиру АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 Рішенням Житомирської міської ради від 06.06.2012 № 209 вирішено передати з балансу КП «Житомирбудзамовник» на баланс позивача незавершений будівництвом об'єкт за адресою: АДРЕСА_1, що був переданий за актом прийому-передачі від 06.06.2012. Позивач посилається на те, що 29.05.2014 між КП «Агентство з управління майном» Житомирської міської ради та ОСОБА_2 укладено договір про інвестування коштів на будівництво № 07/14 та 30.09.2014 між позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено угоду про передачу прав та обов'язків за договором про інвестування коштів на будівництво, згідно якої ОСОБА_2 передав права та обов'язки на квартиру АДРЕСА_1 відповідачу. Окрім цього, 17.01.2015 між сторонами у справі укладено додаткову угоду до договору про інвестування коштів на будівництво № 07/14 про розрахунок розміру остаточного внеску за квартиру, а 27.01.2015 за актом прийому-передачі КП «Агентство з управління майном» передано ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2, видано довідку, та інші документи для здійснення державної реєстрації права власності на вказану квартиру.

Як зазначає позивач, в подальшому під час проведення аудиторської перевірки КП «Агентство з управління майном» Житомирської міської ради, на замовлення останнього аудитор просив надати платіжні або інші документи, які б підтверджували суму сплати коштів за квартиру АДРЕСА_3 в м. в Житомирі. У зв'язку з тим, що платіжні документи по квартирі № 24 на підприємстві були відсутні, позивачем направлялись на адресу ВАТ ВЗП «Хміль», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 листи з проханням надати платіжні документи на підтвердження сплати коштів за договором про інвестування коштів на будівництво від 14.10.2010 або видаткові накладні на підтвердження надання будівельних матеріалів ВАТ ВЗП «Хміль» комунальному підприємству «Житомирбудзамовник». Оскільки жодних підтверджуючих документів про сплату коштів або надання будівельних матеріалів позивачу не було надано, з огляду на положення ст.ст. 203, 215, 236 ЦК України КП «Агентство з управління майном» Житомирської міської ради просить суд визнати договір про інвестування коштів на будівництво квартири АДРЕСА_2 № 07/14, укладений 29.05.2014 недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, серія та номер 33895585, видане 19.02.2015 на вказану квартиру за ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Додав, що в п. 2.1 оскаржуваного договору, на підставі якого відповідач зареєструвала своє право власності на квартиру, зазначені неправдиві відомості, а саме про надходження коштів на рахунок КП «Житомирбудзамовник». Однак визнав, що КП «Агентство з управління майном» Житомирської міської ради видало довідку ОСОБА_1 про відсутність заборгованості за квартиру та позивач не заперечує факт сплати ОСОБА_2 коштів в сумі 314 тис.грн. ВАТ ВЗП «Хміль».

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ВАТ ВЗП «Хміль» заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову пославшись на поставку у період із 2007 по 2012 роки відкритим акціонерним товариством ВЗП «Хміль» будівельних матеріалів комунальному підприємству «Житомирбудзамовник». Представник зазначив, що ВАТ ВЗП «Хміль» поставило комунальному підприємству «Житомирбудзамовник» будівельних матеріалів на 510 833 грн. 26 коп., однак оскільки комунальне підприємство не розрахувалось за поставлені матеріали, то в рахунок боргу КП «Житомирбудзамовник» віддало акціонерному товариству квартиру, а решта суми боргу була стягнута за рішенням господарського суду. ОСОБА_2 сплатив на користь ВАТ ВЗП «Хміль» 314 тис.грн. за вказану вище квартиру і до нього товариство претензій немає. Надав відповідні письмові заперечення (а.с. 118).

Представник КП «Житомирбудзамовник» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ВАТ ВЗП «Хміль», дослідивши й вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.10.2010 між КП «Житомирбудзамовник» та ВАТ ВЗП «Хміль» укладено договір №б/н про інвестування коштів на будівництво 120-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, а саме квартири № 24, за умовами якого комунальне підприємство зобов'язалося своїми силами і засобами, або силами і засобами третіх осіб за рахунок залучених від ВАТ ВЗП «Хміль» коштів, провести комплекс будівельно-монтажних робіт на об'єкті незавершеного будівництва 120-квартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та передати ВАТ ВЗП «Хміль» обумовлену цим Договором частину спорудженої будівлі - квартиру № 24. Згідно п. 2.1 договору, для виконання робіт за договором ВАТ ВЗП «Хміль» надає КП «Житомирбудзамовник» грошові кошти, шляхом перерахування їх на розрахунковий рахунок комунального підприємства, та (або) надає будівельні матеріали, вартість яких підтверджується накладними, підписаними обома сторонами договору.

01.06.2011 між КП «Житомирбудзамовник», ВАТ ВЗП «Хміль» та ОСОБА_2 укладено угоду про передачу прав та обов'язків за вказаним вище договором про інвестування коштів на будівництво 120-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1всі в м. Житомирі, за умовами якої ВАТ ВЗП «Хміль» передав права та обов'язки за згаданим договором до ОСОБА_2

Рішенням виконкому Житомирської міської ради від 06.06.2012 № 209 вирішено передати з балансу КП «Житомирбудзамовник» на баланс позивача незавершений будівництвом об'єкт за адресою: АДРЕСА_1, який в подальшому був переданий за актом приймання-передачі від 06.06.2012.

29.05.2014 між КП «Агентство з управління майном» Житомирської міської ради та ОСОБА_2 укладено договір про інвестування коштів на будівництво № 07/14, згідно умов якого комунальне підприємство взяло на себе зобов'язання виконати перелік будівельно-монтажних робіт на об'єкті незавершеного будівництва по АДРЕСА_1 та здійснити завершення будівництва вищеназваного об'єкту у відповідності БНіП, державним стандартам, санітарним і гігієнічним нормам та умовам, визначеним в цьому договорі, забезпечити технагляд на будівництві та якість будівельних робіт. Окрім цього КП «Агентство з управління майном» Житомирської міської ради взяло на себе зобов'язання передати ОСОБА_2 обумовлену цим договором частину спорудженої будівлі - квартиру № 24, а ОСОБА_2 зобов'язався оплатити кошти, що передбачено договором. Згідно змісту п. 2.1, 2.4 договору №07/14 від 29.05.2014, сума сплачених ОСОБА_2 коштів на розрахунковий рахунок КП «Житомирбудзамовник» становить 314 010 грн. 00 коп. та сторони договору передбачили, що остаточний розрахунок за квартиру здійснюється коштами ОСОБА_2 в термін не пізніше 2 місяців з моменту писання даного договору шляхом оплати ОСОБА_2 внеску, що розрахований у додатку 2 Договору.

Судом також встановлено, що 30.09.2014 між позивачем, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено угоду про передачу прав та обов'язків за договором про інвестування коштів на будівництво 120-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 №07/14 від 29.05.2014, згідно якої ОСОБА_2 передав права та обов'язки за згаданим договором відповідачу.

17.01.2015 між сторонами у справі укладено додаткову угоду до договору про інвестування коштів на будівництво № 07/14 про інвестування коштів на будівництво від 29.05.2014, за яким ОСОБА_1 зобов'язалася сплатити різницю, наведену в Додатку № 3 до цієї Угоди в термін не пізніше 14 календарних днів з моменту підписання даної Угоди на розрахунковий рахунок позивача. Також сторони додаткової угоди передбачили, що підписання акту приймання-передачі на квартиру може бути здійснене тільки за умови повного розрахунку ОСОБА_1 перед КП «Агентство з управління майном» Житомирської міської ради відповідно до умов п.3 даної Додаткової Угоди.

27.01.2015 за актом прийому-передачі КП «Агентство з управління майном» передало ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, з правом наступного оформлення права власності на вказану квартиру.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи довідки №94 від 27.01.2015, КП «Агентство з управління майном» Житомирської міської ради, що є замовником будівництва 120-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1, повідомило, що гр. ОСОБА_4 проінвестувала 100% вартості квартири № 24 відповідно до умов Договору № 07/14 про інвестування коштів на будівництво від 29 травня 2014 року. Довідка була видана відповідачу для здійснення державної реєстрації прав на квартиру № 24 в житловому будинку по АДРЕСА_1.

Згідно наявних в матеріалах справи відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2015, ОСОБА_4 є власником квартири № 24 будинку по АДРЕСА_1.

У відповідності із положеннями ст.ст. 202, 203 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, що передбачено ст. 236 ЦК України.

За змістом ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Підстави заміни кредитора у зобов'язанні передбачені статтею 512 ЦК України, а у відповідності із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом (ст. 520 ЦК України).

Судом встановлено, що вартість квартири №24, розташованої в житловому будинку по АДРЕСА_1 та яку мало право отримати ВАТ ВЗП «Хміль» при умові інвестування в розмірі 100% її вартості, становить 314 010 грн., що підтверджується Додатком №1 до Договору №б/н про інвестування коштів на будівництво 120-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 від 14.10.2010 та п. 2.2 Договору про інвестування коштів на будівництво № 07/14 від 29.05.2014.

Представник ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ВАТ ВЗП «Хміль» пояснив суду, що його довіритель ОСОБА_2 в повному обсязі сплатив на рахунок ВАТ ВЗП «Хміль» зазначену вищу суму в рахунок вартості квартири, обумовлену договором. Вказана обставина не заперечувалась та була підтверджена в судовому засіданні представником позивача.

Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, що відповідає вимогам ст. 61 ЦПК України.

Окрім цього, в судовому засіданні встановлено та підтверджується наданими представником ПАТ ВЗП «Хміль» копіями видаткових накладних, що акціонерним товариством були поставлені комунальному підприємству «Житомирбудзамовник» будівельні матеріали та залізобетонні вироби, а також надані автопослуги на загальну суму 545 573,15 грн.

Окрім цього, з наявної в матеріалах справи копії Акту звірки, підписаного головними бухгалтерами ВАТ «ВЗП «Хміль» та КП «Житомирбудзамовник» слідує, що заборгованість останнього перед акціонерним товариством станом на 01.02.2010 становила 363 982,20 грн.

За змістом ст.ст. 545, 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Враховуючи викладене та встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача про відсутність у ВАТ «ВЗП «Хміль» підтверджуючих документів про сплату коштів або надання будівельних матеріалів комунальному підприємству «Житомирбудзамовник» спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 599 ЦК України позивачем не надано, а судом не здобуто доказів неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором про інвестування коштів на будівництво № 07/14 від 29.05.2014; укладені між особами, що беруть участь у справі, договори (що передували Договору № 07/14 від 29.05.2014) не визнані недійсними, у зв'язку із чим суд відмовляє КП "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради в задоволенні позовних вимог в частин визнання договору № 07/14 від 29.05.2014 недійсним.

Судом також при прийнятті рішення у справі враховується той факт, що позивачем не надано суду доказів порушення його цивільних прав та інтересів згідно змісту ст.ст. 15, 16 ЦК України, так як згідно змісту статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, включивши в умови договору № 07/14 від 29.05.2014 пункт про сплату ОСОБА_2 коштів на розрахунковий рахунок КП «Житомирбудзамовник» в сумі 314 010 грн. 00 коп.. позивач погодився на вказані умови договору та взяв на себе відповідні права й обов'язки.

Оскільки вимога про скасування свідоцтва про право власності, видане 19.02.2015 на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 є похідною від первісної вимоги КП "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради, суд вважає за можливе відмовити і в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Комунального підприємства "Агентство з управління майном" Житомирської міської ради відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов