КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/3581/16-ц
Провадження № 2/488/1890/16 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.10.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Лазаревої Г.М.,

при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року позивачі звернулися в суд з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначили наступне.

20.04.2010 року в м. Миколаєві помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який приходився позивачу ОСОБА_3 батьком, а позивачу ОСОБА_4 - чоловіком.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 17, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в м. Миколаєві по провулку Танкістів.

Ще за життя ОСОБА_6 залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 18.12.2009 року за р. № 1996, яким заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_3

ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, була зареєстрована та проживала разом із спадкодавцем, а тому є такою, що прийняла спадщину фактично.

Позивачі звернулися до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину на належні їм частки за законом та за заповітом. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі їм на належні частки свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом на спадкове майно, оскільки ними не подано документу, якій би встановлював право власності на спадкове майно.

Тому через неможливість в позасудовому порядку вирішити дане питання позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять:

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. А-1 загальною площею 93,80 кв.м, жилою площею 72,70 кв.м, з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в м. Миколаєві по провулку Танкістів № 17, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 20.04.2010 року;

- визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. А-1 загальною площею 93,80 кв.м, жилою площею 72,70 кв.м, з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в м. Миколаєві по провулку Танкістів № 17, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 20.04.2010 року.

В судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, вимоги, викладені у позові, підтримують у повному обсязі.

Представник позивачів ОСОБА_8 в судовому засіданні вимоги, викладені у позові, підтримала, просила суд задовольнити їх.

Представник відповідача - Миколаївська міська рада, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність.

Третя особа - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та не заперечувала проти задоволення позову.

Суд заслухавши пояснення представника позивачів та дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20 квітня 2010 року в м. Миколаєві помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.21).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку № 17, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в м. Миколаєві по провулку Танкістів, який належав останньому на підставі договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 28.07.1971 року за реєстровим № 2838 (а.с. 44 - 45).

На момент смерті спадкодавця у вищевказаному домоволодінні проживала та була прописана позивач ОСОБА_4, яка прийняла спадщину та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідками КП ДЄЗ «Океан» № 3716, №3717 від 06.09.2016р. та копією домової книги на житловий будинок (а.с.33-38).

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_6, та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

18.12.2009 року спадкодавець ОСОБА_6 залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 18.12.2009 року за р. № 1996, яким заповів все своє майно своїй дочці ОСОБА_3

Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України, п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № «Про судову практику у справах про спадкування» право на спадщину мають особи, які визначені в заповіті.

Із копії спадкової справи № 42/2016, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5, до майна померлого ОСОБА_6, вбачається, що спадщину прийняли ОСОБА_4, яка на 1/2 частину будинку, згідно ст. 60,69,70,71 Сімейного Кодексу України, не претендує, а претендує на обов'язкову частку, згідно ст.1241 Цивільного кодексу України, та ОСОБА_3, в порядку ч.1 ст. 1223 ЦК України, подавши заяви про прийняття спадщини.

Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі їм на належні частки свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом на спадкове майно, оскільки ними не подано документу, якій би встановлював право власності на спадкове майно.

Як вбачається із матеріалів справи, 28.07.1971 року ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 28.07.1971 року за реєстровим № 2838, придбав у ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище ОСОБА_11) ОСОБА_12 незакінчений будівництвом житловий будинок, що розташований за адресою: м. Миколаїв провулок Танкістів №17 (а.с.44-45).

На момент укладання угоди вищевказаний житловий будинок, незакінчений будівництвом, належав ОСОБА_10 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно (а.с.42-43), посвідченого 27.06.1967р. 3 -ю Миколаївською державною нотаріальною конторою, р. №3362, зареєстрованого 1.07.1967г. в Миколаївському МБТІ, р. №116.

Спочатку земельну ділянку площею 501 кв. м для будівництва індивідуального житлового будинку за вищевказаною адресою було відведено ОСОБА_10 на підставі рішення №881 виконкому Миколаївської міської ОСОБА_10 депутатів трудящих "Про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва житлового будинку №26 "від 16.05.1967р. (а.с.41).

Надалі вказану земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку було відведено ОСОБА_6 на підставі рішення №1473 виконкому Миколаївської міської ОСОБА_10 депутатів трудящих "Про розгляд заяви ОСОБА_11, яка мешкає по провулку Танкістів, №17, про переоформлення земельної ділянки" від 01.09.1970р.(а.с.40).

На підставі рішення №813 виконкому Миколаївської міської ОСОБА_11 депутатів трудящих "Про зміну рішення № 1473 від 01.09.1970р. Виконкому міської ОСОБА_11 депутатів трудящих" від 29.06.1971 р. рішення №1473 від 01.09.1970р. виконкому міської ОСОБА_11 депутатів трудящих про переоформлення земельної ділянки було змінено і викладено в такій редакції: дозволити громадянці ОСОБА_11 продаж розпочатого будівництвом будинку по провулку Танкістів, №17, громадянинові ОСОБА_6 (а.с.41).

В подальшому земельну ділянку площею 501 кв. м для будівництва індивідуального житлового будинку, розташованого за адресою: м. Миколаїв, провулок Танкістів, №17, було зареєстровано на ім'я ОСОБА_6 в Миколаївському МБТІ, р. №103 від 18.11.1971р.

Протягом 1971 -1992р.р. на вищевказаній земельній ділянці ОСОБА_6 було побудовано житловий будинок з прилеглими до них господарськими та побутовими будівлями та спорудами, а у 1992р. дане домоволодіння було здано в експлуатацію, але правовстановлюючі документи на дане будівництво належним чином не оформив; відповідно до відповіді КП МБТІ від 17.08.2016 р. за № 2-3718, вказано, що право власності на житловий будинок, розташований за адресою: м. Миколаїв, провулок Танкистів, № 17, за спадкодавцем не зареєстроване.

Згідно ч.5 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідності до ч.2 ст.3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, які визначені в заповіті.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку.

За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 28,29, 57-60, 158,179,185, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини житлового будинку літ. А-1 загальною площею 93,80 кв.м, жилою площею 72,70 кв.м, з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в м. Миколаєві по провулку Танкістів № 17, в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 20.04.2010 року;

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку літ. А-1 загальною площею 93,80 кв.м, жилою площею 72,70 кв.м, з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований в м. Миколаєві по провулку Танкістів № 17, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 20.04.2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Г.М. Лазарева