РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря - Бломберус С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення із житлового приміщення та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: виселити відповідачів із квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; зняти відповідачів з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_2. В квартирі зареєстровані його дитина ОСОБА_4, колишня дружина ОСОБА_2, батько відповідачки ОСОБА_3 З 19.01.2015 року шлюб між ним та ОСОБА_5 на підставі рішення суду було розірвано. Відповідачка вже не є членом його сімї, тому вона вже не має право займати житлове приміщення. Він неодноразово вимагав звільнити квартиру, вивезти всі належні речі, передати комплект ключів від квартири, однак відповідачка ігнорує його вимогу та не бажає звільнити приміщення. У звязку з чим, він просить виселити відповідачку та зняти її з реєстрації.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив, просив виселити та зняти з реєстрації лише ОСОБА_2 Зазначив, що з травня 2015 року відповідачка у спірній квартирі не проживає, речей в квартирі її немає. На теперішній час він проживає сам, звернувся до суду, щоб зняти її з реєстрації.

Вимоги щодо ОСОБА_3 не підтримав, оскільки він в спірній квартирі не проживає та не зареєстрований.

Відповідачка проти позову заперечувала, зазначила, що вона з дитиною та зі своїми батьками проживає в с. Черкаські Тишки в Харківській області. Проти зняття її з реєстрації заперечувала, оскільки їх малолітній син зареєстрований у спірній квартирі, а вона не може бути зареєстрована окремо від дитини.

ОСОБА_3 не зявився, про день та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

На підставі договору дарування від 21.01.2014 року, квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1

Відповідно до довідки ЖК «Флора-15» від 20.01.2016 року, відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС від 20.10.2015 року, відповідачка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2001 року, син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за вказаною адресою з 08.02.2014 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 знятий з реєстрації за вказаною адресою 07.04.2015 року.

Судом встановлено, що також підтверджують сторони у судовому засіданні, що з травня 2015 року відповідачка ОСОБА_2 у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, не проживає, її речей в квартирі немає. На теперішній час позивач в спірній квартирі проживає сам.

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Позивач звернувся з позовними вимогами про виселення відповідачки ОСОБА_2 зі спірної квартири та зняття її з реєстрації.

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Однак, відповідачка ОСОБА_2 у спірній квартирі не проживає, а проживає в с. Черкаські Тишки з батьками, тобто виселення особи можливо у випадку, коли особа проживає у спірному житловому приміщені.

Таким чином, відсутній предмет спору, оскільки неможливо виселити відповідачку ОСОБА_2, яка не проживає у спірній квартирі. У звязку з цим, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про виселення відповідачки зі спірної квартири.

Позивач вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірною квартирою, не заявляв, що не позбавляє його можливості звернутися до суду в загальному порядку з вказаними вимогами.

Позовні вимоги щодо зняття відповідачки з реєстраційного обліку є похідними від вимог про виселення, тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Враховуючи положення вказаного Закону, вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади.

На підставі викладеного позовні вимоги щодо зняття відповідачки з реєстрації зі спірної квартири задоволенню не підлягає.

Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 61, 212-215 ЦПК України, ч. 4 ЖК УРСР, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення із житлового приміщення та зняття з реєстрації - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий -