Семенівський районний суд Полтавської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №547/433/16-ц

Провадження №2/547/259/16

27 травня 2016 року смт. Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Халявки В.І.,

при секретарі Козулі Н.П.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 .,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Семенівка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням (будинком),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до районного суду з цим позовом та зазначала, що вона є власником жилого будинку по АДРЕСА_1. Вказаний будинок дістався їй у спадок після смерті її батька.

У будинку, що належить їй на праві власності, зареєстрований відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6. З липня 2015 року відповідач в будинку не проживає, бо проживає в іншому будинку в цьому ж селі. На її прохання про зняття з реєстрації в її будинку відповідач не реагує, тому вона вимушена звернутись до суду з цим позовом.

ОСОБА_1 просила постановити рішення про визнання відповідача таким, що втратив право на проживання в її жилому будинку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що будинок дістався їй у спадок після смерті її батька ОСОБА_4, який помер у 2009 році. За життя її батька і після його смерті в будинку до липня 2015 року проживав його внук, а її племінник ОСОБА_3, який має свою сім'ю та в липні 2015 року виїхав з будинку на проживання на АДРЕСА_2

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав та пояснив, що в цьому будинку він проживав зі своїм дідом та батьком позивачки з 1997 року. Після смерті діда він продовжував проживати в будинку, а в 2015 році його тітка, тобто позивачка, примусила його залишити жилий будинок та проживати в іншому будинку по найму. Він вважає, що має право на проживання в будинку та на реєстрацію місця свого проживання.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Встановлено, що батько позивачки ОСОБА_1 та дід відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_3 ОСОБА_5 проживав в с. Устимівка Семенівського району Полтавської області та мав на праві власності жилий будинок по АДРЕСА_1 у цьому ж селі. Вказаний жилий будинок він заповів своїй дочці ОСОБА_1, яка прийняла спадщину після смерті батька та отримала свідоцтво про право на спадщину. Вказані обставини підтверджуються рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 18 січня 2013 року.

Позивачка зареєструвала своє право власності на вказаний будинок, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 9 квітня 2015 року(а.с.6).

Встановлено, що ОСОБА_3 з 1997 року був зареєстрований та проживав у будинку свого діда ОСОБА_4. Після смерті свого діда відповідач до липня 2015 року ще проживав у вказаному будинку, а потім у тому липні 2015 року через конфлікт із власницею будинку переїхав із своєю сім'єю на нове місце проживання на АДРЕСА_2 у цьому ж селі.

Факт проживання відповідача за вказаною адресою відповідача підтвердили позивачка та допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Цього факту не заперечує і сам відповідач.

Таким чином судом встановлено, що відповідач понад 6 місяців не проживає в будинку, де він зареєстрований.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до приписів ст. 317 та 319 ЦК України власникові майна належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд.

Суд вважає, що відповідач мав право на проживання в будинку діда тільки до його смерті та до появи нового власника жилого будинку.

Суд зауважує, що право проживання в жилому будинку є похідним від права власності на нього. Поки дід відповідача був живий та дозволяв своєму внукові проживати в його будинку поки відповідач і мав право на таке проживання та користування будинком. Дід відповідача розпорядився жилим будинком на користь позивачки, тому вона, як новий власник будинку, вправі вирішувати кому в ньому проживати. Суд вважає, що право на проживання в будинку діда не трансформується у право відповідача проживати у цьому ж будинку при зміні його власника.

Суд вважає, що відповідач втратив право на користування жилим будинком, тобто на проживання в ньому, а його незгода знятися з реєстрації місця проживання є порушенням права власності позивачки ОСОБА_1

Способом захисту права позивачки на розпоряджання своїм житлом є визнання відповідача таким, що втратив право на проживання в жилому будинку, що буде підставою для зняття його з реєстрації в цьому будинку.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 212 - 214 ЦПК України, ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України,

Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, таким, що втратив право на проживання в АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий В.І. Халявка

Повний текст рішення виготовлено 01 червня 2015 року.