АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Браницького Д.Ю.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ПаламарчукЛюдмили Олександрівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в особі «Південний» РЕМ про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, зобов'язання поновити електропостачання та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», в особі «Південний» РЕМ про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, зобов'язання поновити електропостачання та стягнення моральної шкоди.

Позивач просила суд: 1) Визнати дії ПАТ «Київенерго» в особі «Південного» РЕМу по відключенню 25 лютого 2016 року її домоволодіння, як споживача послуг з електропостачання, від електричної мережі за адресою: АДРЕСА_1 незаконними; 2) Зобов'язати ПАТ «Київенерго» в особі «Південного» РЕМу поновити електропостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1; 3) Стягнути з ПАТ «Київенерго» на її користь 2000 гривень у відшкодування спричиненої моральної шкоди; 4) Зобов'язати ПАТ «Київенерго» зробити перерахунок боргу з врахуванням терміну позовної давності в три роки згідно ст.257 ЦК України.

Справа №752/5058/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/10936/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В обґрунтування заявленого позову позивач вказує, що згідно договору про постачання електричної енергії №2 від 25 вересня 2014 року вона є споживачем послуг електропостачання. З моменту заключення договору і по теперішній час заборгованості по оплаті за електроенергію у неї не має, про що свідчать квитанції про сплату за електроенергію і виписка з особового рахунку.

Згідно пункту 1 ст.19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договір з ПАТ «Київенерго» та нею, був заключений 25 вересня 2014 року, в якому не вказано боргові зобов'язання в сумі 11 977 гривень 03 копійки.

Спірне питання виникло щодо суми заборгованості нарахованої ПАТ «Київенерго», згідно прогнозованого нарахування програмою «Мега біллінг» за 2006р.-2013р., в період , коли в будинку ніхто не проживав.

Відповідно до п.1 договору №2 від 25 вересня 2014 року постачальник, відповідач по справі, продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

25 лютого 2016 року близько 15-00 години відповідач направив на адресу її домоволодіння бригаду працівників «Південного» РЕМУ, які своїми незаконними діями, без жодного попередження, припинили енергопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи свої дії тим, що в неї існує непогашена заборгованість. Однак твердження працівників відповідача є безпідставними.

Необгрунтоване нарахування боргу було скасоване рішенням Голосіївського районного суду у справі №752/1837/16-ц, провадження №2-с/752/3/16.

Вона ознайомила представників ПАТ «Київенерго» з Ухвалою суду, але вони аргументували відключення тим, що їм дали вказівку відключити її будинок і вразі не виконання якої, їх звільнять з роботи.

Також ПАТ «Київенерго» не приймає до уваги рішення Національної Комісії, що здійснює Державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг , Міністерства Енергетики та Вугільної промисловості, Антимонопольного Комітету України копію якого вона додала до позовної заяви. В результаті - електропостачання будинку було припинено.

Згідно п.27 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжномудокументі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії.

У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Забороняється відключення споживачів перед вихідними та святковими днями.

Позивач вказує, що ніякого попередження про відключення електричної енергії вона не отримувала, хоча ПАТ «Київенерго» апелює тим, що вона підписала рекомендований лист з попередженням про відключення і не звернулась після цього в сервісний центр для вияснення ситуації з боргом. Її звернення в сервісні центри були регулярними і не зважаючи на те, що вона не отримувала і не підписувала попередження від 14 грудня 2015 року, вона зверталась 21 грудня 2015 року до центру обслуговування клієнтів ПАТ «Київєнерго» з заявою про перерахунок боргу, копію якої додає до позову. Крім того, відповідач відключив їй електроенергію саме напередодні вихідних днів.

Незаконним відключенням електропостачання, їй була заподіяна моральна шкода в розмірі 2000 гривень, оскільки вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, в період коли було відсутнє електропостачання.

Позивач посилається на порушення відповідачем п.38 Правил користування електричною енергією для населення, за яким енергопостачальник (відповідач) зобов'язаний забезпечувати надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензій та договором та надавати інформацію про послуги, пов'язані з електропостачанням та про терміни обмежень і відключень.

Згідно п.47 Правил користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії має право на: підключення до електричної мережі у разі виконання правил користування електричною енергією; отримання інформації щодо якості електричної енергії, тарифів (цін), порядку оплати, умов та режимів її споживання; отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; якісне обслуговування енергопостачальником електричних мереж і приладів обліку.

Згідно п.43 цих Правил енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. Вважає, що відповідач порушив умови укладеного між ними договору. Згідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2016 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», в особі «Південний» РЕМ про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання, зобов'язання поновити електропостачання та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Зобов'язано ПАТ «Київенерго», в особі «Південний» РЕМу поновити електропостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго», в особі «Південний» РЕМ на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником відповідача Паламарчук Л.О., яка діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Київенерго», подано апеляційну скаргу, в якій вона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача БраницькийД.Ю., який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Київенерго», підтримала доводи апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, правовідносини між сторонами склались на підставі договору про користування електричною енергією за договором №2 від 24 вересня 2014 року.

За цим договором позивачу відкритий особовий рахунок(а.с.15-17) згідно даних що містяться в ньому та наявних у позивача квитанцій про оплату, з моменту укладання договору від 24 вересня 2014 року боргу у позивачки немає.

Спірне питання щодо наявності у позивачки боргу за спожиту електроенергію виникло щодо суми заборгованості нарахованої «Київенерго», згідно прогнозного нарахування програмою «Мега біллінг» за 2006р.-2013р.

В цей період в будинку позивачки ніхто не проживав про що вона ставила до відома відповідача.

Тобто цією програмою, яку використовував позивач для виставлення позивачу рахунків за електроенергію брався не фактично спожитий обсяг електроенергії, а прогнозоване нарахування показників.

Таке нарахування позивачці боргу суперечить ч.1 ст.714 ЦК України, за приписом якої за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Отже, борг позивачці нараховувався не за фактично прийняті нею за приладом обліку енергетичні ресурси, а з прогнозованих відповідачем показників.

Такі дії відповідача суперечать і існуючим договірним відносинам між сторонами. Так, відповідно до п.1 договору №2 від 25 вересня 2014 року (а.с.14) постачальник, відповідач по справі, продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Встановлено, що заборгованість у позивача перед відповідачем виникла до укладання ними договору №2 від 25 вересня 2014 року (а.с.14), а потім ця заборгованість у спосіб, що не відповідає укладеному договору, була кореспондована в особовий рахунок позивача за цим договором.

Відповідно до п.18 договору №2 від 25.09.2014р.(а.с.14), заборгованість на момент укладання договору визначається згідно з актом звіряння розрахунків. Також сторонами було узгоджено, що у разі заборгованості, що існує на час укладання договору, сторони письмово погоджують графік її погашення за умови обов'язкового оплати поточних платежів.

Таким чином встановлено, що сторонами встановлено певний порядок визначення розміру заборгованості що існувала до моменту укладання договору №2 від 25 вересня 2014 року - п.18 договору.

Відповідач цей порядок визначення заборгованості ігнорує, звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, який був спочатку винесений, а потім скасований відповідною ухвалою суду від 15 лютого 2016 року(а.с.7) за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу(а.с.8-10).

Отже, розмір заборгованості позивача перед відповідачем ПАТ «Київенерго» не є беззаперечним.

На цей час у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ПАТ «Київенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію(а.с.34-38).

25 лютого 2016 року відповідач в односторонньому порядку припинив енергопостачання будинку позивача за адресою: АДРЕСА_1, яке він здійснював за договором №2 від 24 вересня 2014 року, мотивуючи свої дії тим, що в неї існує непогашена заборгованість.

Такі дії відповідача не відповідають укладеному договору про користування електричною енергією №2 від 24 вересня 2014 року, оскільки представником відповідача не доведено існування у позивача ОСОБА_2 заборгованості після укладання цього договору за приладами обліку спожитою нею електричної енергії.

Розмір заборгованості позивача, що існував до укладання договору від 24 вересня 2014 року не може бути підставою для припинення постачання електроенергії позивачці, оскільки за цим договором порушень зобов'язань позивачки перед ПАТ «Київенерго» стороною відповідача не доведено.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи представника позивача про те, що під час укладання договору з позивачкою 24 вересня 2014 року вони встановили існування заборгованості, а через півтора роки - 25 лютого 2016 року було вирішено реалізувати своє право на відключення споживача від електропостачання, є безпідставиними, оскільки такі доводи суперечать п.18 укладеного договору (а.с.14).

Згідно п.47 Правил користування електричною енергією для населення споживач електричної енергії має право на: підключення до електричної мережі у разі виконання правил користування електричною енергією; отримання інформації щодо якості електричної енергії, тарифів (цін), порядку оплати, умов та режимів її споживання; отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав; якісне обслуговування енергопостачальником електричних мереж і приладів обліку.

Представником відповідача не надано чітких та підтверджених відповідними розрахунками обґрунтувань своїм твердженням про заборгованість по оплаті у відповідача за період з моменту укладання договору на електропостачання 24 вересня 2014 року по 25 лютого 2016 року - момент відключення домоволодіння позивачки від електричної мережі.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача Паламарчук Людмили Олександрівни, яка діє на підставі довіреності в інтересах Публічного акціонерного товариства «Київенерго» - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: