Справа № 751/6461/16-ц Провадження № 22-ц/795/2103/2016 Головуючий у I інстанції Овсієнко Ю. К. Доповідач - Губар В. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді - Губар В.С.,

суддів Скрипки А.А., Страшного М.М.,

секретаря судового засідання Халимон Т.Ю.

за участю: позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Чернгівського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та скасування реєстрації права власності,-

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду матеріалам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20 вересня 2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_5 на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та про скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на нерухоме майно на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Коробка, 14 в м. Чернігові.

Оскаржуваним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 полягають у тому, що після смерті 12.04.1984 року ОСОБА_6, спадщину на 3/5 частини житлового будинку по вул. Коробка, 14 в м. Чернігові отримав її чоловік ОСОБА_7

Апелянт вказує, що в період з 1985 року по 2012 рік вона з чоловіком частину будинку перебудували, добудували приміщення А1-І, А4-І, а2-1, А5-І, перебудували частину сараю Б-І під капітальний гараж, в 1992 році перебудували системи водо- та газопостачання. 29.10.2012 року її чоловік, ОСОБА_7, звернувся до міської ради з заявою про видачу Свідоцтва про право власності на новозбудовані, перебудовані та введені в експлуатацію обєкти нерухомого майна, для чого необхідно було надати відповідні документи.

Проте, як зазначає ОСОБА_1, 09 березня 2013 року її чоловік помер, у звязку з чим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, як їм були видані 20 вересня 2013 року на все майно зазначене в технічному паспорті, виготовленому в 2012 році, а не на те майно, яке зазначено в правовстановлюючому документі Свідоцтві про право на спадщину за законом від 15.11.1984 року.

Тому ОСОБА_1 вказує, що прибудовані та перебудовані обєкти нерухомого майна не можуть бути предметом спадщини до їх реєстрації та до встановлення на них права власності, оскільки в свідоцтві про право на спадщину за законом нотаріус безпідставно збільшив обсяг спадщини.

Апелянт не погоджується з посиланням суду першої інстанції на витяг з реєстру про право власності на нерухоме майно - будинок № 14 по вул. Коробка в м. Чернігові як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки жодні відомості про квадратні метри спірного будинку в реєстрі відсутні.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції і нотаріусом не встановлено склад спадщини та наявність правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_3 та Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 в судове засідання не з»явилися, про час і місце судового розгляду справи належним чином сповіщені, що документально підтверджено. Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 апеляційному суду надана письмова заява про розгляд справи без його участі. Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд вважає за можливе слухати справу без участі відповідача ОСОБА_3 з урахуванням присутності його представника ОСОБА_4 в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник скаргу підтримали, наполягали на її задоволенні. ОСОБА_1 пояснила, що вона не згодна, щоб ОСОБА_3, син її померлого чоловіка від першого шлюбу, проживав у спірному будинку, оскільки у неї є хвора дитина, яка за станом здоров»я потребує проживання у окремій кімнаті. Присутність у будинку відповідача заважатиме її сім»ї, тому вона звернулась у суд з цим позовом, оскільки, на її думку, у відповідача відсутнє право на спадщину у обсязі, безпідставно визначеному нотаріусом у Свідоцтві про право на спадщину за законом, яке отримав відповідач ОСОБА_3

Представник ОСОБА_3 в апеляційному суді скаргу не визнала, просила законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції залишити в силі. Наголошувала, що вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі і у задоволенні позову їй відмовлено правильно. Підстави для визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.09.2013 р. відсутні і її довіритель не може бути позбавлений права власності на законно отримане після смерті батька спадкове майно.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

ОСОБА_7, чоловікові позивача ОСОБА_1 та батькові відповідача ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 листопада 1984 року, посвідченого нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9, належали на праві власності 3/5 частин житлового будинку з надвірними спорудами № 14 по вул. Коробко в м. Чернігові, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав від 22.10.2012 року.

09 березня 2013 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи.

Апеляційним судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами № 14 по вул. Коробко в м. Чернігові.

Згідно даних спадкової справи № 5/2013 із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 звернулися 25 квітня 2013 року син ОСОБА_3, 08 липня 2013 року дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_10 і ОСОБА_11, які відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1

20 вересня 2013 року державним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_1 на 9/20 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель № 14 по вул. Коробка в м. Чернігові та на імя ОСОБА_3 - на 3/20 частин спірного будинку з відповідною частиною надвірних будівель.

З матеріалів справи, а саме свідоцтв про право на спадщину за законом на ім»я ОСОБА_3 та на ім»я ОСОБА_1, вбачається, що спадщина складається з: 3/5 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Чернігові, вулиця Коробка, будинок № 14, належного спадкодавцю на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_9 державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори 15 листопада 1984 року за реєстровим № 1831 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради 22 жовтня 2012 року, що підтверджується витягом № 35937427 про державну реєстрацію прав, реєстраційний номер 34654992, номер запису в книзі 104. Житловий будинок деревяний, позначений в плані літерою «А-1» має 97,8 кв.м. загальної площі, з яких 60,8 кв.м. складає житлова площа. З надвірних будівель є убиральня «б-1» цегляна, сарай «Б-1» цегляний, сарай «б1-1» дощатий, гараж «Б1-1» цегляний, сарай «б2-1» цегляний, сарай «б3-1» цегляний, оглядова яма гаражна «б4-1» цегляна, сарай «д-1» дощатий, сарай «Д-1» дощатий, погріб «д1-1» цегляний.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалась на те, що нотаріусом 20 вересня 2013 року видано свідоцтво про право на спадщину на все майно зазначене в технічному паспорті, виготовленому в 2012 році, а не на те майно, яке зазначено в правовстановлюючому документі Свідоцтві про право на спадщину за законом від 15.11.1984 року і вважає, що прибудовані та перебудовані обєкти нерухомого майна не можуть бути предметом спадщини до їх реєстрації.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом нотаріус керувався положеннями Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а відомості, зазначені в свідоцтвах, повністю відповідають відомостям з Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясувавши обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Відповідно до ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 згідно до ст. 1261 є спадкоємцями першої черги за законом після померлого ОСОБА_7

Як розяснено в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п.27 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Апеляційним судом встановлено, що згідно Відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.09.2013 року (а.с.74 на звороті) загальна площа будинку № 14 по вул. Коробка в м. Чернігові складає 97,8 кв.м, а його житлова площа 60,8 кв.м, що також підтверджується експлікацією до плану з технічного паспорту на спірний будинок, копії яких наявні в матеріалах справи. Така ж площа спірного будинку вказана і нотаріусом при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом сторонам.

Твердження апелянта, що вказана нотаріусом площа спірного будинку у свідоцтвах не відповідає дійсності спростовуються матеріалами справи та не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як підстава для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки позивачем не надано належних та допустимих документальних доказів, які б підтверджували, що площа спірного будинку, яка вказана експлікації до плану з технічного паспорту на спірний будинок та у ОСОБА_9 з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 20 вересня 2013 року, не відповідає дійсності (а.с.74 на звороті).

Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що нотаріус діяв в межах своїх повноважень і відповідно до вимог чинного законодавства і передбачені законом підстави для визнання недійсним Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 вересня 2013 р. відсутні.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 09 грудня 2014 року, ухваленим за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділення частки домоволодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, встановлено, що площа спірного будинку складає 97,8 кв.м, а його житлова площа 60,8 кв.м. Зазначене також підтверджується і висновком судової будівельно-технічної експертизи № 03-14С від 05 червня 2014 року, яка була призначена судом у цій справі.

Вказане рішення апеляційного суду Чернігівської області набрало законної сили і є преюдиціальним при розгляді цієї справи в силу положень ст. 61 ЦПК України, а відтак встановлені цим судовим рішенням обставини не підлягають доказуванню при вирішенні спору у цивільній справі № 751/6461/16-ц.

ОСОБА_1 не довела у суді першої інстанції і не надала документальних доказів апеляційному суду на підтвердження своїх доводів про те, що у спадковому будинку № 14 по вул. Коробко у м. Чернігові наявна окрема квартира № 1 і у матеріалах справи такі докази відсутні.

З матеріалів справи убачається, що будівництво будинку № 14 по вул. Коробко у м. Чернігові закінчено і він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням. Ці обставини в апеляційному суді учасники судового розгляду не спростовували і не заперечували. Відтак, у Свідоцтві про право на спадщину за законом нотаріусом правильно вказано, що житловий будинок має 97,8 кв.м. загальної площі, з яких 60,8 кв.м. складає житлова площа.

Посилання апелянта на те, що за життя ОСОБА_7 звертався до Чернігівської міської ради із заявою щодо оформлення права власності на спірний будинок у звязку з його перебудовою, спростовуються листом Чернігівської міської ради від 26 липня 2016 року (а.с. 41) та листом КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28 липня 2016 року (а.с. 93).

Відтак, обставини справи судом першої інстанції встановлені повно і правильно, суд надав їм належну правову оцінку та на підставі ст. 1226 ЦК України ухвалив законне і обґрунтоване та справедливе рішення по суті спору, дійшовши правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: