печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7257/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєвій М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ВІСТІ МАС- МЕДІА", ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В :

Позивач18.02.2016р. звернувся до суду з позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позову від 14.11.2016 р. просить -визнати дії відповідачів в поданих у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1», що опублікована в газеті «Весті» за ІНФОРМАЦІЯ_2, неправомірними, й такими, що принижують честь та гідність позивача, псують його ділову репутацію;-зобов'язати відповідачів публічно вибачитися та спростувати недостовірну інформацію шляхом публікації оголошення у газеті «Вести» наступного змісту : інформація про ОСОБА_1 в опублікованій ІНФОРМАЦІЯ_2 газеті «Вести» статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1» під авторством ОСОБА_2 є непідтвердженою та недостовірною ;зобов'язати відповідачів відшкодувати позивачеві моральну шкоду у розмірі 90000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що на шостій сторінці газети «Вести» в назві статті « ІНФОРМАЦІЯ_1» стосовно нього було вжито принизливий, й такий що ображає честь та гідність термін «погромщик» , «рецедевіст», «Сотрудничает с СБУ» Позивач стверджував, що у згаданій статті читачам подана неправдива інформація, використані відносно його особи словосполучення є образливими для нього та такими, що принижують його людську гідність, честь і ділову репутацію, й не відповідають дійсності. Також позивач наполягав на неправомірності використання світлини із зображенням його обличчя в якості ілюстрації до цієї публікації.

Таким чином, позивач ставив питання про задоволення позову шляхом визнання дій відповідачів неправомірними та зобов'язання відповідачів публічно вибачитися і відшкодувати позивачеві моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Вісті Мас-Медіа» Жуковська Т.Р. проти задоволення позову заперечувала повністю, посилалася на те, що доводи позивача про порушення його прав відповідачами не доведені належними доказами, та повністю спростовуються представленими доказами з боку відповідачів. Таким чином, недоведеність розповсюдження стосовно позивача недостовірної інформації є підставою для відмови у позові. Крім того, особливу увагу представник звертала на те, що спосіб захисту в суді позивач обрав помилково, оскільки постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р. визначено, що суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України. При цьому, так само, не є належним способом захисту визнання дій відповідачів щодо здійснення публікації неправомірними. Водночас, позивач конкретно не зазначав яку саме інформацію, викладену у спірній статті, він вважає такою, що принижує його честь та гідність, або яка інформація псує його ділову репутацію і, більш того, не ставить перед судом питання про визнання такої інформації недостовірною. Тим самим, представник відповідача вказувала, що некоректно поставлені позивачем вимоги до відповідачів в судовому порядку, з огляду на диспозитивність цивільного процесу, обмежують право відповідачів знати повною мірою яким чином будувати лінію захисту. Просила відмовити у задоволенні позову з наведених підстав.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення , в яких зазначає що позов не визнає, що вона є автором статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1». Даний матеріал був підготовлений нею після того, як ОСОБА_1 амністували та випустили з під стражі в залі суду. В статті міститься інформація щодо ОСОБА_1, яка отримана виключно із офіційних джерел. Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 у мережі інтернет оприлюднене у загальному доступі (ІНФОРМАЦІЯ_4) з посиланням на Гром ТУ під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5», в анотації до якого зазначено, що «один з учасників руху «Святошинських робінгудів» попався на крадіжці. Це сталося під час розгромлення незаконного ігрового залу в Києві. Журналісти Гром ТВ стали свідками, як група молодих людей в масках забігли з молотками до підпільного закладу і почали трощити все що потрапляло їм під руку. Під час штурму, один з робінгудівців намагався непомітно взяти гроші з каси. Це побачили інші члени групи і влаштували розбірку в самому залі. Як повідомило Гром ТВ, очільник Святошинських робінгудів ОСОБА_4, крадія вже виключили з лав робінгудів і тепер проведуть профілактичну бесіду серед решти об'єднання». Вважає, що на цьому відеозапису особою, яку звинувачують у крадіжці виручки підпільного казино, є саме ОСОБА_1. Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_6 на веб-сайті Gazeta.ua було оприлюднено заяву Всеукраїнського об'єднання «Чесне слово», членом якого є ОСОБА_1 з приводу атаки на редакцію газети «ВЕСТИ», у якій зазначено «05.07.2014 р. сотня українських патріотів гідно засвідчила своє ставлення до безкарної діяльності в Україні одного з ницих середовищ, яке є виразником забаганок нинішніх кремлівських верховодів. Вибиті у редакції газети «ВЕСТИ. КИЕВСКИЙ ВІПУСК»» шибки насправді є свідченням наявності в українському суспільстві здорових сил. Трактування справедливого обурення й протесту актом хуліганства або проявом екстремізму є злочином та заслуговує на покарання». Відповідач ОСОБА_2 посилається на інформацію, яка ІНФОРМАЦІЯ_7 об 15:50 розміщена на особистій сторінці ОСОБА_1 в соціальній мережі Вконтакте, у вигляді заяви «ІНФОРМАЦІЯ_8», з якою також можливо ознайомитись у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9. Вважає, що у цій заяві Всеукраїнського об'єднання «Чесне слово» відкрито взяло на себе відповідальність за скоєння нападу на газету «ВЕСТИ». Поруч із зазначеним зверненням міститься відео звернення ОСОБА_1, в якому він повідомляє про свою причетність до керівництва Всеукраїнського об'єднання «Чесне слово» та від імені вищевказаної організації повідомляє громадськості про скоєний напад на газету «ВЕСТИ». Також відповідач посилається на наданий особисто позивачем ОСОБА_1 коментар журналісту газети «ВЕСТИ» ОСОБА_5, під час якого ОСОБА_1 схвально відзивався про проведений напад та закликав взагалі знищувати журналістів, як посібників терористів та «недолюдей». Вважає, щовищевказані матеріали свідчать про причетність ОСОБА_1 та Всеукраїнського об'єднання «Чесне слово» до нападу на газету «ВЕСТИ». Зазначає, що факт нападу на редакцію газети «ВЕСТИ», а також результат розгляду судом справ про «Святошинських робінгудів», про спричинення тілесних ушкоджень прокурору викликали та викликають в суспільстві великий резонанс та становлять суспільний інтерес, а тому люди мають право отримати інформацію по цим справам. Просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у черговому випуску газети «Вести» було надруковано статтю під заголовком «ІНФОРМАЦІЯ_1»в якій висвітлено ОСОБА_2 подію після винесення вироку Святошинським районним судом м.Києва від 12лютого 2015р. відносно ОСОБА_1 та звільнення його з-під варти в залі суду.

До суду позивач звернувся із вимогами про визнання дій відповідачів неправомірними та зобов'язання відповідачів публічно вибачитися та спростувати недостовірну інформацію і відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 90.000,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 3,28 Конституції України визначено честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, кожен має повагу до його гідності. Разом з тим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобіганню розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація (ст. 201 ЦК України).

Відповідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо,телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі інтернет чи з використанням іншх засобів телекомунікаційного зв'язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації є також вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших товарів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать честь, гідність фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач не ставив питання про визнання викладеної авторами статті інформації такою, що не відповідає дійсності, принижує його честь, гідність та репутацію. Позивач просив саме визнати неправомірними дії відповідачів в поданий у статті «ІНФОРМАЦІЯ_1 , що опублікована в газеті «Весті» за ІНФОРМАЦІЯ_10

Разом з тим, слід зазначити, що правові засади діяльності журналістів визначені Конституцією України, законами України «Про інформацію», «;Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», тощо. Законодавцем унормовано: кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів; забороняються втручання у професійну діяльність журналістів, контроль за змістом поширюваної інформації; друковані засоби масової інформації є вільними. Водночас, реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідачів стосовно опублікування в газеті «Весті» за ІНФОРМАЦІЯ_2 статті під заголовком « ІНФОРМАЦІЯ_1» не можуть бути визнані неправомірними, й такими, що принижують честь та гідність позивача, псують його ділову репутацію.

Право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про особу відомостей, що не відповідають дійсності або принижують її честь та гідність регламентовано ст. 37 Закону України «Про інформацію», а також забезпечено правом звернення до суду у разі відмову в публікації спростування або порушення порядку його публікації.

Судом установлено, що позивач не звертався у встановленому порядку до редакції друкованого видання за спростуванням розповсюдженої інформації.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не

існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

ТОВ «ВІСТІ МАС-МЕДІА» вказував на те що , наведені у позові висловлювання та інформація не мають ознак недостовірності та негативності, а тому вона не може порушувати особистих прав позивача.

З метою захисту немайнового права у сфері порушення честі, гідності та ділової репутації особи визначальним є визнання за поданим позовом поширеної інформації недостовірною, або такою, що порушує немайнові права особи.

Позивач не звертався до суду з такими вимогами при поданні первісної позовної заяви у лютому 2016р., так само не заявляв такої вимоги і в уточненій позовній заяві у березні , листопаді 2016 р.

Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 31 ЦПК позивач має право змінити предмет або підставу позову лише початку розгляду судом справи по суті.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України.

За викладених обставин вимоги щодо письмового вибачення перед позивачем відповідачами також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно положень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Оскільки обставин з якими закон пов`язує підстави для стягнення моральної шкоди судом не встановлено, в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та вказаних вище вимог закону, який регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, тому в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 28, 34, 40, ст.ст. 297, 299, 277 ЦК України, ст.ст. 1, 30 Закону України «Про інформацію», та ст.ст. 10, 15, 88, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ТОВ "ВІСТІ МАС- МЕДІА", ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Остапчук Т.В.