Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" листопада 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Дудник В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення останньою повноліття; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення останньою повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона зареєструвала з відповідачем шлюб 15 квітня 2006 року. На даний час нею подано позовну заяву про розірвання шлюбу до Дніпровського районного суду м. Києва. Від шлюбу мають дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Розлад сімейного життя стався кілька років тому. Неодноразово вони припиняли спільне проживання внаслідок незадовільної, а подекуди і протиправної поведінки відповідача. Проте, повіривши обіцянкам щодо виправлення, знову робили спроби до примирення. Така ситуація склалась внаслідок зловживання відповідачем спиртними напоями, куди йшли всі його доходи. Відповідачем неодноразово вчинялось насилля в сім'ї тобто побиття її, навіть у присутності дітей. З цього приводу неодноразово викликалась міліція. Востаннє така ситуація виникла 31 серпня цього року. Після чого вони з дітьми проживають окремо, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено. Наразі діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні, добровільно відповідач коштів на утримання дітей надавати відмовляється. В період спільного проживання розмір коштів, що надавались ним на утримання дітей також був недостатнім, так як відповідач зловживав спиртними напоями. Розмір отримуваного нею доходу є невеликим, їй складно самостійно утримувати дітей. Свою поведінку щодо ухилення від належного утримання їхніх дітей відповідач відмовляється аргументовано пояснити. Відповідач не страждає на хронічні хвороби, є особою працездатного віку, та наскільки їй відомо, працює в декількох службах таксі, відмовляючись надати їй точну інформацію щодо цього та щодо свого офіційного оформлення на роботі. Їй відомо, що відповідач працює та має гідний заробіток, проте назвати їй конкретне місце роботи та розмір доходу відмовляється. Оскільки їй не відомо місце постійної роботи відповідача після припинення шлюбних відносин та розмір середньомісячного заробітку відповідача на цей момент, вона вважаю, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2000 гривень на утримання кожного з дітей не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. Це виходить з того, що відповідач не страждає на хронічні хвороби, є особою працездатного віку, на його утриманні більше ніхто не перебуває, стягнень по виконавчим листам не проводиться тому він має можливість сплачувати на утримання дітей заявлений розмір аліментів. Старша донька навчається у школі, перебуває у тому віці, коли їй необхідні кошти на посилене харчування, на розвиток її розумових здібностей, на придбання необхідних для школи предметів, на розвиток його фізичного стану (донька відвідувала гімнастику, дзюдо, де отримала кілька нагород та відзнак). Та їй необхідно продовжити цю практику. Молодша донька відвідує садочок, на її утримання також необхідні значні кошти, оскільки в цьому віці дитина розвивається, їй потрібні відповідні іграшки для розвитку розумових здібностей, моторики. Дитина швидко росте та необхідно поповнювати одяг, взуття щосезону.

Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Пояснила суду, що з відповідачем не проживають спільно близько трьох місяців. Дітям він не допомагає. Одного разу вони ходили до магазину, де відповідач витратив 200 гривень, купивши дітям продуктів харчування. Вона ж працює помічником вихователя, коштів на утримання дітей не вистачає. При цьому, відповідач постійно погрожує їй самогубством, вбивством. Вважає, що розмір аліментів 2000 гривень на кожну дитину є достатнім для сплати відповідачем.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що спроможним йому до сплати буде розмір аліментів встановлений на рівні 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Пояснив суду, що перебуває під наглядом в поліклініці з наступним діагнозом: цукровий діабет, виразка. Він потребує санаторно-курортного лікування. Крім того, у нього на утриманні мати пенсійного віку. Він не працює, має лише нерегулярний підробіток. Від дітей він ніколи не відмовлявся та як може, так і допомагає їм. Позивач просила його купити велосипед, він винайняв в оренду автомобіль та купив старшій доньці велосипед, пальто. Діти користуються відповідними пільгами, молодша дитина відвідує безкоштовно дитсадок, старша донька відвідує гуртки безкоштовно. Зазначив, що після його перебування в зоні АТО він працює з психологом, при цьому алкоголь не вживає.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, у всій сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони 15 квітня 2006 року зареєстрували шлюб (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як встановлено судом, позивач проживає разом з малолітніми доньками окремо від відповідача, останній постійного заробітку не має, в утриманні малолітніх дітей участі не приймає.

Обґрунтовуючи заперечення щодо розміру аліментів на утримання дітей, відповідач в судовому засіданні посилався на те, що він перебуває на обліку в поліклініці та має матір'ю пенсійного віку.

Так, відповідно до довідки від 06 жовтня 2016 року, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Дніпровського району м. Києва», ОСОБА_2 знаходиться під наглядом в КНП «ЦПМСД №1» Дніпровського району м. Києва з приводу: цукрового діабету, ІІ тип, гіпертонічної хвороби І ст., виразкової хвороби в фазі нестійкої ремісії, помірної рубцевої деформації ЦДПК, хронічного (ерозивного) гастродуоденіту, криптогенного гепатиту із незначним порушенням функції, хронічного простатиту в стадії нестійкої ремісії, сечосольового діатезу ізольованого між хребцевого остеохондрозу, ангіопатії сітківки обох очей.

Таким чином, з викладеного вбачається, що відповідач є особою працездатного віку, останньому не встановлено будь-якої групи інвалідності, при цьому будь-яких доказів перебування на його утриманні інших осіб, відповідачем надано не було.

Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 травня - 1228 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 травня - 1531 гривня.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Частиною 9 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, між 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, приймати до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, належних доказів перебування на його утриманні інших осіб, останнім надано не було, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання доньок - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягають до стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1531 гривень щомісячно, до досягнення донькою повноліття та на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1228 гривень щомісячно, до досягнення донькою повноліття.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 141, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст. ст.10, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання: малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1531 (одна тисяча п`ятсот тридцять одна) гривня, щомісячно, починаючи з 23 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1228 (одна тисяча двісті двадцять вісім) гривень, щомісячно, починаючи з 23 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: