Справа №200/663/14-ц
Провадження № 2/200/1314/14ц
14 березня 2016 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого - судді Кудрявцевої Т.О.
при секретарі - Ханберовій Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_1, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
В судове засідання сторони, треті особи, їх представники не з"явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, ОСОБА_2 з представником надали суду заяву про проведення судового засідання у їх відсутність, відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України їх присутність в судовому засіданні не є обов"язковою.
Дослідивши докази у справі, суд вважає необхідним ухвалити у справі додаткове рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2015 року, ухваленим у даній цивільній справі, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 58 861 грн. 95 коп., понесені нею витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1000,00 грн., витрати на проведення діагностики автомобіля в сумі 252 грн. 00 коп., витрати на евакуацію автомобіля в сумі 400 грн. 00 коп., а всього 60 513 грн. 95 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. 00 коп. та понесені витрати по справі в сумі 359 грн. 28 коп., а всього 5359 грн. 28 коп.
Цим же рішенням з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто понесені витрати по справі в сумі 359 грн. 28 коп.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 1000 грн. 00 коп. та понесені витрати у справі - сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., а всього 1 243 грн. 60 коп.; в задоволенні іншої частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовити, а також відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди. Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою колегії суддів судової палити у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.02.2016 року дана цивільна справа повернута до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення стосовно позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ СК "ПРОВІДНА".
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, 20.01.2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями особою внаслідок його вини.
01.04.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про залучення в якості співвідповідача ПАТ "СК "ПРОВІДНА" та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_3
06.06.2014 року до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, де третьою особою вказані СК "Провідна", про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями особою внаслідок його вини.
07.07.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з уточненими позовними вимогами до ОСОБА_2, ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями особою внаслідок його вини, зазначивши ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" відповідачем, в позові позивач просила стягнути з ОСОБА_2 та СК "Провідна" солідарно на її користь матеріальну шкоду в суму 47 310 грн. 15 коп. та моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн.
09.02.2015 року ОСОБА_1 знов подала до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в якій ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" зазначила як третю особу.
02.03.2015 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" зазначила як третю особу.
Таким чином, під час розгляду справи та при ухваленні в ній рішення судом не було вирішено питання з приводу позовних вимог до відповідача ПрАТ "СК "ПРОВІДНА", в зв"язку з чим виникла необхідність в ухваленні у справі додаткового рішення.
Як встановлено під час розгляду справи в судовому засіданні, 18.07.2013 року о 23 год. 20 хв., ОСОБА_2, керуючи автомобілем ГАЗ-24, д/н НОМЕР_3, рухаючись по вул. Аеропортовській в м. Дніпропетровську, при зміні напрямку руху ліворуч не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем "Форд Фокус", д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, чим порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.
Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, встановлена постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2013 року. Даною постановою ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні вказаної ДТП, проте провадження у справі по адміністративній справі було закрито .у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Дана постанова суду вступила в законну силу і у відповідності до ст. 61 ЦПК України встановлені нею обставини винності ОСОБА_2 у скоєнні вказаної ДТП не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи.
Судом встановлено, що автомобіль марки "Форд Фокус", д/н НОМЕР_2, належить подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві власності, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ, виданого Дніпропетровським ВРЕР ДАІ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області, і відповідно до ст. 57 СК України цей автомобіль є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.10.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4, виданим 18.10.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 67 та які відповідно ст.ст.63, 65 СК України мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання цим автомобілем.
. Автомобіль марки ГАЗ-24, д/н НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_2 під час ДТП, належить його батькові ОСОБА_3, який 18.07.2013 року передав право керування своїм автомобілем ОСОБА_2, без підтверджуючих це документів, що ним підтверджено в судовому засіданні.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є винними особами у заподіянні шкоди позивачам, які повинні солідарно відшкодувати завдані ОСОБА_1 в наслідок ДТП матеріальні збитки.
У відповідності до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності з ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч.1, 2 ст.22 цього Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч.3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ч.4 ст.1187 ЦК України якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця) шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав.
У відповідності до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Згідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч.3 цієї статі - моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч.4, 5 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.
Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як зазначено вище, належний позивачам автомобіль "Форд Фокус", д/н НОМЕР_2, під час дорожньо-транспортної пригодиё що сталася 18.07.2013 року, був пошкоджений.
Згідно висновку експерта №174/13 від 05.08.2013 року, складеному судовим експертом ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту автомобіля "Форд Фокус", д/н НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при вказаній дорожньо-транспортній пригоді складає 73 864 грн. 60 коп.
Відповідно до Акта від 31.07.2014 року, складеного на СТО ФОП "ОСОБА_8." було проведено відновлювальний ремонт автомобіля "Форд Фокус", д/н НОМЕР_2, після дорожньо-транспортної пригоди за рахунок ОСОБА_1, що склало 78 813 грн. 95 коп. та що не було спростовано відповідачами.
Встановлено, що на час вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ "СК Провідна", що підтверджується Полісом № АС/1427870 обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.04.2013 року.
Відповідно до Поліса страховою сумою (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, є 50 000,00 грн., розмір франшизи передбачений в сумі 500,00 грн.
В судовому засіданні відповідачі заперечували проти розміру матеріальних збитків, заявлених до стягнення ОСОБА_1, тому судом у відповідності до ч.1 ст.143 ЦПК України було їм роз»яснено право на заявлення клопотання про призначення відповідної експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди або вартості поновлювального ремонту автомобіля, що ними здійснено не було. Тому, при вирішенні питання про розмір відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивача, суд виходив із суми реально понесених нею матеріальних збитків, яких вона зазнала для поновлення свого порушеного права - з вартості ремонту автомобіля, яка склала 78 813 грн. 95 коп.
Отже, з огляду на встановлені вищевказані обставини, суд дійшов висновку про те, що саме відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є винними особами у заподіянні шкоди позивачам, які повинні солідарно відшкодувати завдані ОСОБА_1 в наслідок ДТП матеріальні збитки. Зважаючи на вказане та на те, що ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" виконало свої зобов"язання за страховим Полісом, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ПрАТ "СК "ПРОВІДНА" про відшкодування матеріальної шкоди, завданою неправомірними діями особою внаслідок її вини, стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають, як заявлені безпідставно та не підтверджені доказами.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд -
Доповнити рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2015 року, ухвалене у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПРОВІДНА", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_1, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПРОВІДНА" про відшкодування матеріальної шкоди, завданою неправомірними діями особою внаслідок її вини, стягнення моральної шкоди.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.
Суддя Т.О. Кудрявцева