АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4033/16
Справа № 641/9044/15-ц Головуючий 1 інстанції: Богдан М.В.
Категорія: право власності Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - Харківська міська рада, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області про усунення перешкод у користуванні та володінні власністю, зобов`язання знести огорожу на прибудинковій території багатоквартирного будинку,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні та володінні власністю, зобов`язання знести огорожу на прибудинковій території багатоквартирного будинку.

В обґрунтування вимог посилались на те, що ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2012 року є власником квартири АДРЕСА_2. ОСОБА_4 є її матір`ю та користувачем вказаної квартири. Відповідачка ОСОБА_5 є власницею квартири №3 у цьому ж будинку. Без будь-якої дозвільної документації вона захопила частину прибудинкової території та побудувала шиферну огорожу, якою перегородила проїзд до квартири позивачів з вулиці Нехаєнка. Вказані дії відповідачки негативно впливають на умови проживання позивачів, та позбавляють їх можливості повноцінно користуватися власною квартирою.

Просили зобов'язати відповідача ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні ними прибудинковою територією по проходу та проїзду до квартири АДРЕСА_2 шляхом відновлення стану земельної ділянки для безперешкодного і вільного задоволення потреб позивачів, та шляхом демонтажу шиферної огорожі, яка встановлена на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_2; зобов'язати відповідача в подальшому не чинити перешкоди у користуванні позивачами прибудинковою територією житлового будинку АДРЕСА_2.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала.

Відповідачка ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала.

Представник третьої особи - Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області просив ухвалити рішення згідно діючого законодавства.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не з`явились.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким їх позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому посилаються невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що для задоволення їхніх вимог є всі підстави.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що огорожа, яку вимагають демонтувати позивачі, є об`єктом самочинного будівництва, правовий захист якого законом не передбачений.

Проте погодитись з таким висновком не можна.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам рішення не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2012 року належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно довідки про склад сім'ї від 17.08.2015 року за адресою вказаної квартири зареєстрована позивачка ОСОБА_4, яка є матір`ю ОСОБА_3 (а.с.17).

Відповідачка ОСОБА_5 є власницею квартири АДРЕСА_1, згідно договору дарування від 04.06.2004 року (а.с.45).

Прибудинкова територія знаходиться у загальному користуванні власників квартир вказаного будинку.

Житловий будинок АДРЕСА_1 є об`єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

При приватизації громадянами одно - або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Земельним кодексом України.

За положеннями ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

Отже, законом не передбачена можливість передачі земельних ділянок прибудинкової території багатоквартирного будинку у власність окремих громадян, а порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Встановлено і не заперечується сторонами, що на прибудинковій території багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 без відповідного дозволу міської ради та без згоди ОСОБА_3 встановлена шиферна огорожа, яка належить відповідачці.

ОСОБА_3, яка є співвласником багатоквартирного будинку, має право на користування прибудинковою територією.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зведення огорожі на земельній ділянці спільного користування (прибудинковій території) створює перешкоди ОСОБА_3 у користуванні її власною квартирою. Зазначена огорожа знаходиться на спільній території у дворі загального користування і через невелику відстань позивачка позбавлена доступу вантажного чи іншого спеціального транспорту до входу своєї квартири. Вказане підтверджується, крім іншого, відповіддю ВП «Харківська дистанція електропостачання» від 15.12.2015 року про неможливість заміни електричної опори через відсутність під'їзного шляху до неї ( а.с. 102 ).

Вимоги позивачів про зобов'язання ОСОБА_5 в подальшому не чинити їм перешкоди у користуванні прибудинковою територією задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судова колегія не має підстав вважати, що права позивачів будуть порушені в майбутньому.

За таких обставин, ухвалене в справі судове рішення, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат судова колегія вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309 , 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 26 квітня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні прибудинковою територією по проходу та проїзду до квартири АДРЕСА_2 шляхом демонтажу шиферної огорожі, встановленої на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_2.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 243,60 грн. та за подання апеляційної скарги - 267,31 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді