У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

АмелінаВ.І., Касьяна О.П., ПоповичО.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Другої хмельницької державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору дарування недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області

від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позов, обґрунтовуючи його тим, що у листопаді 2013 року йому стало відомо про існування договору дарування від 22 квітня 1975 року, за умовами якого його мати ОСОБА_8 подарувала своїй дочці ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, житловий будинок АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що підпис на вказаному договорі виконано не його матір'ю, спірний договір виготовлено пізніше зазначеної на ньому дати, будинок, який був предметом договору дарування, має іншу площу та його вартість значно відрізняється від тієї, яку зазначено у свідоцтві про право на спадщину та технічному паспорті, просив суд, із урахуванням уточнених позовних вимог: визнати недійсним договір дарування від 22 квітня 1975 року; скасувати заяву про прийняття спадщини; визнати недійсним витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15 червня 2012 року № 34502668; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24 липня

2012 року; визнати недійсним витяг з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 січня 2013 року.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області

від 20 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким скасувати договір дарування, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із його безпідставності, при цьому правильно зазначивши, що площу будинку, який є предметом спірного договору, збільшено за рахунок прибудов, які узаконені у встановленому законом порядку, підпис на договорі виконано матір'юпозивача ОСОБА_8, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи від 03 березня 2015 року, крім того, ОСОБА_4 не доведено яке саме його право порушено оспорюваним договором. Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу та зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що судами правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області

від 20 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
О.П. Касьян О.В. Попович