Справа № 699/395/15-ц
Номер провадження 4-с/699/15/16
УХВАЛА

06.12.2016 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському скаргу ОСОБА_1 міської ради на рішення державного виконавця, суд

встановив:

Заявник ОСОБА_1 міська рада подала у суд дану скаргу і просить :

1. Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 про закінчення виконавчого провадження №49788212 з примусового виконання виконавчого листа, Корсунь-Шевченківського районного суду від 18 листопада 2015 року №699/395/15-ц посилаючись на незгоду з рішенням державного виконавця про закінчення виконавчого провадження з мотивів, що рішення суду не може бути виконано без участі боржника. Таку постанову вважає незаконною,винесену поспішно та безпідставно.

Повідомлені належним чином про час і місце розгляду скарги представник скаржника і державний виконавець, у судове засідання також не зявилися,заяви та клопотання суду не надали.

Суд, розглянувши скаргу, вважає, що вона підлягає до задоволення в силу наступного.

В суді встановлено, що 09 листопада 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 49788212) за виконавчим листом № 699/395/15-ц від 18 листопада 2015 року, яким зобовязано ОСОБА_1 міську раду Черкаської області відповідно до вимог ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» розглянути заяву ОСОБА_3 про надання нового свідоцтва на його імя про право власності на майновий пай загальною часткою 5,3 % по ТОВ «ОСОБА_1 ШМПМК» на підставі договору купівлі-продажу майнового паю від 12 березня 2009 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та договору купівлі продажу майнового паю від 06 липня 2009 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посилаючись на те, що рішення суду не може бути виконано без участі боржника. До боржника застосовані штрафні санкції у відповідності до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» (постанови державного виконавця про накладення штрафу від 26.08.2016 та 09.09.2016), та внесено подання (від 09.09.2016) до правоохоронних органів про притягнення винних осіб до відповідальності у відповідності до ст.382 КК України.

Постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 49788212) від 09 листопада 2016 року направлено на адресу ОСОБА_1 міської ради, яку отримано 15 листопада 2016 року (згідно штампа вхідної кореспонденції).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, 24 листопада 2016 року скаржник звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області, який видав виконавчий документ, та оскаржив у судовому порядку дії державного виконавця.

Ст. 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Аналогічна норма міститься у ст.14 ЦПК України, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання рішень судів здійснюється відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», цей Закон визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню, у разі їх невиконання боржником (боржниками) у добровільному порядку.

Згідно наданих копій ухвал про відкриття провадження від 07 вересня 2016 року та від 20 вересня 2016 року скаржником оскаржено дії державного виконавця та винесені ним постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 міську раду в розмірі 680,00 грн. від 26 серпня 2016 року (ВП №49788212) та постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 міську раду в розмірі 1360,00 грн. від 09 вересня 2016 року (ВП №49788212).

Відповідно ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вказані скарги ОСОБА_1 міської ради на даний час по суті не розглянуті та знаходяться в провадженні суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у державного виконавця не було законних підстав для винесення 09 листопада 2016 року постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП № 49788212) за виконавчим листом № 699/395/15-ц з підстав, вказаних державним виконавцем у постанові, а саме : рішення суду не може бути виконано без участі боржника. До боржника застосовані штрафні санкції у відповідності до ст.89 Закону України «Про виконавче провадження» (постанови державного виконавця про накладення штрафу від 26.08.2016 та 09.09.2016), та внесено подання (від 09.09.2016) до правоохоронних органів про притягнення винних осіб до відповідальності у відповідності до ст.382 КК України.

Ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За змістом ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську Конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

З урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги скарги є доведеними та обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню.

Строки звернення із скаргою не пропущені, так як оскаржувана постанова винесена 09 листопада 2016 року, заявник копію постанови отримав 15 листопада 2016 року, а з скаргою до суду звернувся 24 листопада 2016 року (дата здачі скарги до канцелярії суду), тобто в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася про порушення її прав чи свобод.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 293 ч.1 п27), 294, 383-387 ЦПК України, ст.ст. 1, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_2 від 09 листопада 2016 року про закінчення виконавчого провадження ВП №49788212 з примусового виконання виконавчого листа №699/395/15-ц, виданого 18 листопада 2015 року Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області про зобовязання ОСОБА_1 міської ради Черкаської області відповідно до вимог ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування» розглянути заяву ОСОБА_3 про надання нового свідоцтва на його імя про право власності на майновий пай загальною часткою 5,3 % по ТОВ «ОСОБА_1 ШМПМК» на підставі договору купівлі-продажу майнового паю від 12 березня 2009 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та договору купівлі продажу майнового паю від 06 липня 2009 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Савранський О. А.