Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 333/7269/15-ц Головуючий у 1 інстанції Кулик В.Б.
Номер провадження 22-ц/778/4513/16 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Воробйової І.А.

Суддів Бєлки В.Ю.

ОСОБА_2

При секретарі: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору № ZPS0RK10020188 від 28 квітня 2005 року відповідач отримав кредит у розмірі 21268 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 18 вересня 2015 року має заборгованість 225 400 грн. 89 коп., яка складається з суми: 39 316 грн. 04 коп. - проценти за користування кредитом, 4 647 грн. 03 коп. - комісія за користування кредитом, 181 437 грн. 82 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 160 577 грн. 32 коп., яка була стягнута з відповідача рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2013 року. Різниця становить 64 823 грн. 57 коп.

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 64823,57 грн. та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи і наданим доказам, рішення ухвалено з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №№ ZPS0RK10020188 від 28 квітня 2005 року відповідач отримав кредит у розмірі 21268 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору заборгованість за ним станом на 18.09.2015 року становить 225 400 грн. 89 коп., яка складається з суми: 39 316 грн. 04 коп. - проценти за користування кредитом, 4 647 грн. 03 коп. - комісія за користування кредитом, 181 437 грн. 82 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості позивач в позові та в апеляційній скарзі зазначив про необхідність віднімання суми у розмірі 160 577 грн. 32 коп., яка була стягнута з відповідача рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2013 року. Різниця становить 64 823 грн. 57 коп., що складає заборгованість , яку банк просить стягнути з ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 26.03.2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя у справі № 2-н-357/09 був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь банку несплаченої суми за кредитним договором у розмірі 15 918 грн. 62 коп., судового збору у розмірі 395 грн. 32 коп., витрат на ІТЗ судового процесу у розмірі 15 грн.

Судовий наказ ОСОБА_3 був виконаний у повному обсязі, що підтверджується квитанціями про сплату № 7741.225.1 від 30.12.2009 року, № 7741.226.1 від 30.12.2009 року, № 7741.227.1 від 30.12.2009 року.

В подальшому, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2013 року у справі № 2/202/1894/2013 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № ZPS0RK10020188 від 28.04.2005 року в сумі 150 577 грн. 32 коп. та стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суму 10 000 грн., а всього заборгованість у сумі 160 577 грн. 32 коп., що складається з: заборгованість по процентам за користування кредитом 39 316 грн. 04 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом 4 647 грн. 03 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 116 614 грн. 25 коп.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2013 року скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2013 року у справі № 2/202/1894/2013.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2013 року у справі № 202/33886/13-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.04.2016 року вищевказане рішення суду першої інстанції змінено у частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог, а саме, у звязку зі спливом строку позовної давності.

Згідно пояснень позивача, судовий наказ від 26.03.2009 року був виконаний відповідачем у грудні 2009 року і що за період з березня по грудень 2009 року були нараховані відсотки та комісія. У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 18 вересня 2015 року має заборгованість 225 400 грн. 89 коп., яка складається з суми: 39 316 грн. 04 коп. - проценти за користування кредитом, 4 647 грн. 03 коп. - комісія за користування кредитом, 181 437 грн. 82 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 160 577 грн. 32 коп., яка була стягнута з відповідача рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2013 року. Різниця становить 64 823 грн. 57 коп.

З позовом до суду Банк звернувся у вересні 2015 року.

Відповідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно положень статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В частині 3 статті 267 ЦК України вказано, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Положення ч.4 статті 267 ЦК України передбачають, що сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заява відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог позивача з проханням повністю відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в позові у зв»язку зі спливом позовної давності заявлена ОСОБА_3 до винесення рішення і у відповідності до вимог цивільного та цивільно-процесуального законів України.(а.с.38).

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» зазначено що при застосуванні положення пункту 7 ч.11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв»язку з ч.11 статті 11 зазначеного закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв»язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред»явлення окремих вимог у зв»язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Відповідно до вимог ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ»Приватбанк» не підлягають задоволенню у зв»язку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: