Справа № 462/6874/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку у 2012 році, та від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_1 15.09.2015 року звернулася з позовом в суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки за останні три роки по 400 грн. за кожен місяць та в подальшому по 950 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що після розірвання шлюбу за домовленістю отримувала від батька дитини кошти на її утримання частково в сумі 400 грн., замість 800 грн., а прохання надавати матеріальну допомогу для дитини в більшому розмірі залишились без реагування, її заробітної плати є недостатньо для утримання дитини, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні 14.01.2016 року позивач позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, та доповнила, що коштів в сумі 400 грн., які надає відповідач, не вистачає на утримання доньки, оскільки вона окрім іншого щомісячно сплачує 300-350 грн. на місяць за відвідування дитиною дитячого садку, 200 грн. - за підготовку до школи, 140 грн. і 100 грн. - відповідно за додаткові заняття англійською і вокалом. Просила позов задовольнити. В подальшому в судове засідання 16.02.2016 року позивач не з'явилася, подала заяву, згідно якої свої позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі підтримує, оскільки відсутність офіційного працевлаштування відповідача вказує на мінливість його доходів, і просить завершувати розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судовому засіданні 14.01.2016 року позов визнав частково, зазначивши, що має можливість сплачувати на утримування доньки 500 грн. щомісячно, які й перераховував до цього часу, інколи, в залежності від фінансової можливості, перераховував і більші суми коштів, що підтверджується відповідними квитанціями. Зазначив, що позивач з 2012 року не зверталася в суд про стягнення аліментів, оскільки він сплачував кошти на утримання доньки. При цьому домовленості між ними про матеріальну допомогу для дитини в розмірі 800 грн. у них ніколи не було, покликання позивача на таку обставину не відповідає дійсності. Відмітив, що він офіційно працевлаштований, працює торговим представником в ТзОВ «Тема», крім цього 25.04.2015 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_4, з якою в нього ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5. В подальшому відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить заверщувати розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що малолітня донька сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 2), проживає разом з матір'ю на АДРЕСА_1, хоча зареєстрована за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.20).

Також встановлено, що позивач працює помічником вихователя в Дошкільному навчальному закладі №2 та її сукупний дохід за серпень 2015 року - січень 2016 року становить 13470,30 грн. (а.с. 40).

Відповідач ОСОБА_2 працює торговим представником у ТзОВ «Тема» з 14.01.2013 року по час розгляду справи і має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідками №№ 460-463 від 20.11.2015 року (а.с. 15-18).

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 вдруге одружився (свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 - а.с. 13) та має в цьому шлюбі малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14).

Як видно з копій квитанцій (а.с. 24-29), відповідач періодично перераховував кошти на утримання доньки, що підтвердила позивач в судовому засіданні.

Між тим, як встановлено, між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення їхньої дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч.ч. 1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.183 СК України, частказаробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України).

Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, як достовірно встановлено судом, відповідач працевлаштований та отримує стабільних дохід, а тому, за наведених обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача аліментів на дитину в частці від заробітку.

Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 СК України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

У відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що прожитковий мінімум з 01.09.2015 року на одну дитину віком до 6 років становить 1167 грн., від 6 до 18 років - 1455 грн. Такі ж розміри прожиткового мінімуму встановлені Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» з 01.01.2016 року по 30.04.2016 року.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину в Україні в вересні, жовтні 2015 року для дитини віком до 6 років становив 350,10 грн., в жовтні, листопаді, грудні 2015 року, з січня 2016 року для дитини віком від 6 до 18 років - 436,50 грн.

Виходячи з наведеного, керуючись принципом розумності і справедливості, та враховуючи, що утримувати дітей зобов'язані обоє батьків, а позивачпрацює, і що відповідач має на утриманні також дитину від другого шлюбу, то з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття, оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об'єктивним, відповідатиме реальним потребам дитини, а також матеріальному становищу сторін у справі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Звертаючись з позовом, позивач просила стягнути аліменти на її користь на утримання дитини за останні три роки до дня звернення по 400 грн. за кожен місяць, а всього - 14400 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом 15.09.2015 року (а.с. 1).

Варто зауважити, що відповідач в добровільному порядку перераховував позивачу грошові кошти, що також не заперечується позивачем, про що свідчать відповідні квитанції (чеки), проте суд не вважає це сплатою за аліментними зобов'язаннями, а є добровільне надання коштів на утримання дитини поза межами судового спору на виконання батьківського обов'язку.

Під час розгляду справи не знайшло підтвердження покликання ОСОБА_1 на те, що між сторонами була домовленість про надання батьком матеріальної допомоги для доньки в розмірі 800 грн. щомісячно, доказів цього не представлено.

У позовній заяві та у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що ОСОБА_1 до звернення до суду вживала заходів щодо одержання аліментівз відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх оплати.

За таких обставин суд не знаходить відповідних правових підстав, визначених ч.2 ст.191 СК України, для стягнення з відповідача аліментів за минулий час.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому із ОСОБА_2 слід стягнути 487,20 грн. судового збору в дохід держави, від сплати якого при подачі позовної заяви позивач була звільнена.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за одинмісяць.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, працюючого торговим представником у ТзОВ «Тема» та проживаючого на АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.09.2015 року до її повноліття.

В решті позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 487,20 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.