Провадження № 2/521/675/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2016 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.

при секретарі - Варналій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, суми пені, інфляційних виплат та відсотків, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася з позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, суми пені, інфляційних виплат та відсотків.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнених, позивачем зазначено наступне.

09 квітня 2014 року о 10 год. 20 хв. у м. Одесі на перехресті вулиць ОСОБА_2 Іцхака Рабіна, автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5

Внаслідок цього було нанесено шкоду автомобілю позивача. Автомобіль марки «Toyota Сamry», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_1.

21.05.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено постанову, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9763643.

Як вказує позивач, 31.10.2014 року вона подала заяву про отримання страхового відшкодування до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Зателефонувавши на гарячу лінію цієї страхової компанії ОСОБА_1 повідомили, що сума страхового відшкодування на думку страхової компанії ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» становить 12596,63 (дванадцять тисяч пятсот девяносто шість) гривень 63 коп. Розмір завданого збитку Позивачу становить 9878,69 (страхове відшкодування). Відповідно до полісу АС/9763643 франшиза становить 1000 (тисячу) гривень.

Отже страхова компанія ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» повинна була в термін не пізніше 90 днів від 01.11.2014 року, а це 29.01.2015 сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 8878,69 грн.

Уточнивши свої вимоги, Позивач просила стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 8878,69 грн., суму пені за прострочення страхового відшкодування у розмірі 3683 гривні 44 коп; збитки від інфляції, в розмірі 3295 гривень 19 коп; відсотки за користування грошовими коштами (3% річних) - 203 гривні 60 коп. та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити та справу розглянути за його відсутності.

Відповідач - ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Проте, до канцелярії суду відповідач надав по справі заперечення на позовну заяву, у якому визнав суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 8878,69 гривень, щодо нарахування пені, відповідач вказав, що її слід нараховувати з 12 червня 2015р., вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, не визнав просив суд, в цій частині позову, відмовити.(а.с.38-40).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 09 квітня 2014 року о 10 год. 20 хв. у м. Одесі на перехресті вулиць ОСОБА_2 та Іцхака Рабіна, автомобіль НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем «MERCEDES», реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5 Внаслідок чого було спричинено шкоду автомобілю позивача. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «Toyota Сamry», реєстраційний номер НОМЕР_2, належить ОСОБА_1. (а.с. 9)

21.05.2014 року Овідіопольським районним судом Одеської області було винесено постанову, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України.(а.с. 10)

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9763643.(а.с. 11)

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІУ від 01.07.2004 року, особи, які користуються наземними транспортним засобами зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю, або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Відповідно до ст.28 Закону від 01.07.2004 року, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Оскільки, відповідно до ст.3 ЗУ №1961-ІУ, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону №1961-ІУ обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладений відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого зразка.

У разі відсутності такої згоди, завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком, в межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Згідно п.33.1.4 ЗУ №1961-ІУ, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів, з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Виконання зазначеного обов'язку водієм транспортного засобу, повинно бути підтверджено документально.

31 жовтня 2014 року позивач звернувся до відповідача, з заявою про отримання страхового відшкодування по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с.12).

Вказане повідомлення (потерпілого) про подію, що сталася за участю забезпечуваного транспортного засобу - ПрАТ «УТСК», відповідачем було отримано та зареєстровано за №874 - 30.04.2014 року. (а.с. 62).

Згідно наданого до суду відповідачем звіту № 85/66.04.14 від 078.10.2015р., про визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням зносу автомобілю НОМЕР_5, визначено вартість відновлювального ремонту, яка становить 12348,36 грн., з якої вирахувано 20% податку на додану вартість, у сумі 2469,67 грн. та 1000грн. (франшиза). До виплати розмір страхового відшкодування становить - 8878,69 грн. (а.с.41-60).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Проте, оскільки відповідальність власника транспортного засобу та заподіювача шкоди була застрахована відповідно до норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року», то відшкодовувати заподіяну шкоду повинен страховик відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди.

Згідно ч.1 ст.22 зазначеного Закону, у разі настання страхового випадку, страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує, у встановленому цим Законом порядку, оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Закону, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Тобто, страховик, за змістом ст.36 Закону від 01.07.2004 року, повинен протягом 15 днів, з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів, з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов'язаний або прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Згідно ст. 988 ч.1 п. 3 ЦК України, страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Проте, за період, встановлений законом для виплати страховиком регламентної виплати 90 днів, Відповідач добровільно не виплатив позивачу визначеного розміру завданої майнової шкоди та на час розгляду справи, відповідачем не надано до суду доказів щодо сплати ним вартості ремонту.

У звязку з чим, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди позивачу, визначеної звітом № 85/66.04.14 від 07.10.2015р. про визначення вартості відновлювального ремонту, у сумі 8878,69 грн.

Розмір визначеної франшизи було сплачено гр. ОСОБА_3 до прийняття рішення по справі, у звязку з чим, відносно нього було закрито провадження у справі.

Таким чином, суд зазначає, що розмір страхового відшкодування становить 8878,69 грн. та підлягає стягненню з відповідача, з чим також погодився відповідач - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» у своїх запереченнях. (а.с.38-40).

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, у розмірі 3683,44 грн., то суд виходить з слідуючого.

До матеріалів справи відповідачем долучено лист від 08.04.2015р. за вих. № 711-у до МТСБУ, в якому відповідачем надано пояснення щодо продовження ним граничного терміну прийняття рішення страховиком та проведення регламентної виплати до 234 днів, оскільки позивач звернувся з заявою про здійснення страхового відшкодування та надав документи необхідні для прийняття рішення страхового відшкодування з порушенням строків встановлених ст. 35 Закону.

Так, відповідач вказав, що отримав заяву ОСОБА_1 21.10.2014 року, а дорожньо-транспортна пригода сталася 09.04.2014 року, тому відповідачем строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплату було збільшено на 144 дні, а саме до 12.06.2015 року. (а.с. 65)

Доказів того, що відповідач виплатив розмір встановленого ним же страхового відшкодування до 12.06.2015 року, або після вказаної дати, відповідачем не було надано.

Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року, в редакції від 04.02.2013 року, у ст. 36 ч.5 визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати), з вини страховика (МТСБУ), особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня, з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Проте, відповідно до п.35.1. ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику.

Згідно до заяви позивача відповідачу, позивачем було отримано заяву позивача 21.10.2014 року.(а.с.64).

Отже, виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами відповідача у його запереченнях щодо нарахування пені, в яких відповідач вказав, що час, з якого має нараховуватись пеня відповідачу, повинний обраховуватись з 12 червня 2015року.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

При обчисленні пені, суд виходить з розміру облікової ставки Національного банку України: 30 % - з 12.06.2015р., у відповідності до Постанови НБУ від 02.03.2015р. № 154;

-у 27 % - з 28.08.2015р., у відповідності до Постанови НБУ від 27.08.2015 р. № 557;

-у 22 % - з 25.09.2015р., у відповідності до Постанов НБУ від 24.09.2015 р. №627; від 29.10.2015 р. №750, від 17.12.2015 р. №894, від 28.01.2016 р. № 40.

Виходячи з викладеного, подвійна облікова ставка НБУ в день складе:

30% х 2/365= 0,1643%; 27% х 2/365 = 0,1479%; 22% х 2/365 =0,1205 %

Оскільки, відповідачем не сплачено суму боргу ні до, ні після 12.06.2015 року, то, обраховуючи з зазначеної дати, кількість днів прострочення сплати страхового відшкодування, на час прийняття рішення по справі, складає 252 днів.

Тоді, сума пені, за період прострочення сплати боргу, за який діяла ставка НБУ -30%, буде складати : 8878,69 х 0,1643 х 77/100 = 1123,25 грн.;

сума пені, за період прострочення сплати боргу, за який діяла ставка НБУ -27%, буде складати : 8878,69 х 0,1643 х 28/100 = 367,68 грн.;

сума пені, за період прострочення сплати боргу, за який діяла ставка НБУ -22%, буде складати : 8878,69 х 0,1643 х 147/100 = 1572,73 грн..

Таким чином, аналізуючи досліджене у судовому засіданні, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача ПРАТ «Українська транспортна страхова компанія» суми пені за прострочення сплати страхового відшкодування у розмірі 3063,63грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача збитків від інфляції, у розмірі 3295,19 грн. та 3% річних у сумі 203,60 грн., суд зазначає про таке.

Вказуючи в позовних вимогах про стягнення з відповідача - ПРАТ «Українська транспортна страхова компанія» збитків від інфляції, позивачка посилалась на аналіз Верховного суду судової практики розгляду цивільних справ, від 30.06.2011 року.

Дійсно, згідно Аналізу Верховного суду України, від 30.06.2011 року судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування (підготовленого суддею Верховного Суду України Я.М.Романюк), в якому, надаючи оцінку рішенню Ленінського районного суду м. Кіровограда від 5 березня 2009 р., яким було задоволено позов З. до ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» про стягнення страхової суми з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних за порушення грошового зобовязання та пені, було вказано, що така позиція судів є правильною, оскільки у ст. 979 ЦК встановлено, що у разі настання страхового випадку, страховик зобовязаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). При цьому, ВСУ також зазначено, що, оскільки зобовязання страховиків, у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і, в разі прострочення його виконання, настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема, сплата боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само, як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і, на відміну від пені, не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобовязання.

Така ж правова позиція викладена в п.21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про

відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно до якого, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника, зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Аналогічну правову позицію підтримано в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.02.2012 року по справі №6-43347св11, в якій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або

законом та вказано, що кредиторам, у тому числі стосовно виконання грошового зобовязання за договором страхування, надається право вимагати сплати заборгованості, що виникла внаслідок прострочення виплати суми страхового відшкодування, з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Таку ж правову позицію викладено в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 лютого 2012 року по справі №6-35748св11 страхова виплата є грошовим зобовязанням та чинне законодавство передбачає стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за його порушення боржником; умови договору про визначення розміру страхового відшкодування

Посилання відповідача у даному випадку на ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 року по справі №10-74/0/4-13, у якому вказано, що відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, а тому, на думку відповідача, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю, та, що нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності, суд, у даному випадку не може прийняти до уваги, оскільки вказаний лист стосується тлумачення питання: чи підлягає застосуванню положення статті 625 Цивільного кодексу України, у разі невиконання рішення суду про відшкодування моральної шкоди, зокрема, завданої ушкодженням здоров'я.

Також, суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на Аналіз Верховного суду практики застосування ст.625 ЦК України в цивільному судочинстві від 01.07.2014 року, оскільки в ньому, як приклад для застосування ст.625 ЦК України, звертається увага судів на постанову Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12.

Проте, саме зазначеною Постановою ВСУ спростовується вказане представником відповідача - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» та підтверджується правова позиція, наведена вище в Ухвалах ВССУ.

Так, зазначеною постановою Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12, за позовом до закритого акціонерного товариства "Страхова компанія "Кремінь" про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних, була скасована ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2011 року про відмову у відкритті касаційного провадження у справі, в частині відмови в задоволенні позову про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми, та справа в цій частині передана на новий розгляд до суду касаційної інстанції. При цьому постановляючи вказану постанову ВСУ було зазначено, що, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. Саме до останнього виду грошових зобов'язань належить укладений сторонами договір про надання послуг, оскільки ним установлена ціна договору - страхова сума. Також, ВСУ зазначив, що законодавцем ст. 625 ЦК України розміщена в розд. І "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

З огляду на викладене, ВСУ у цій постанові, дійшов висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов'язанням, та, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошове зобов'язання, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Статтею 360-7 ЦПК України встановлено обовязковість судових рішень Верховного Суду Україн и.

Так, відповідно до вказаної статті, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права та обставин, досліджених у судовому засіданні, враховуючи обовязковість судових рішень Верховного Суду України, суд приходить до висновку про стягнення суми боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, від простроченої суми за його порушення боржником.

Проте, суд не може погодитись з сумою збитків від інфляції та трьох процентів річних, розрахованих позивачем та зазначає про таке.

Кінцевий строк виконання грошового зобовязання, який зазначено відповідачем, та, з яким погодився суд - 12.06.2015 року, строком на 19 лютого 2016 року зобовязання не виконано.

За інформацією Державного комітету статистики, індекс інфляції за червень 2015р. 100,4%, індекс інфляції за липень 2015р. 99,0%. індекс інфляції за серпень 2015р. 99,2% індекс інфляції за вересень 2015р. 102,3%. індекс інфляції за жовтень 2015р. 98,7%. індекс інфляції за листопад 2015р. 102,0%. індекс інфляції за грудень 2015р. 100,7%. індекс інфляції за січень 2016р. 100,9%.

Загальний відсоток інфляції розраховується, шляхом множення усіх показників інфляції за зазначений період:

100.4% х 99,0% х 99,2% х 102,3% х 98,7% х 102,0 х 100,7% х 100,9% = 103,18%

Отже, загальний відсоток інфляції за вказаний період часу, склав - 103,18%

Заборгованість відповідача перед позивачем 8878,69грн.

Сума інфляції розраховується за формулою: (сума боргу поділена на 100% х процент інфляції) - сума боргу

(8878,69 грн. : 100% х 104,24%) 8878,69 = 282,34 гривень.

Таким чином, виходячи з викладеного, підлягає до стягнення сума інфляційних виплат за час затримки виплати страхового відшкодування, яка, у даному випадку складає - 282,34грн.

Розраховуючи 3% річних, суд виходить з наступного.

В період до встановленого граничного терміну виплати грошового зобовязання, зазначеного відповідачем, з яким погодився суд , а саме до - 12.06.015 року, відповідачем виплата не була здійснена, доказів, що вказана сума виплачена позивачу, відповідачем - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на час розгляду справи - 19 лютого 2016 року, до суду не надано.

Оскільки відповідачем не сплачено суму грошового зобовязання до 12.06.2015 року, то з вказаної дати, кількість календарних днів прострочення сплати грошового зобовязання, на час прийняття рішення по справі, складає 252 днів.

Розмір 3% річних розраховується за формулою: (сума боргу поділена на 100% х 3% х кількість прострочених днів) / 365 (кількість днів у році), тобто : (8878,69 : 100% х 3% х 252) / 365 = 183 гривні 90 копійок.

Таким чином, підлягає до стягнення розмір 3% річних з відповідача у сумі - 183гривні 90 копійок.

Отже, виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 8878гривень 69 копійок; пені, за прострочення страхового відшкодування у сумі 3063,63 грн.; суми інфляційних виплат, за час затримки виплати страхового відшкодування - 282,34грн.; розміру 3% річних у сумі - 183гривні 90 копійок.

Щодо вимоги позивача стосовно стягнення з відповідача сплаченого ним судового збору, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Виходячи з викладеного, оскільки половина сплаченого судового збору у сумі -121грн. 80 коп. не підлягає стягненню (а.с.24), то суд стягує з відповідача - ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача частково сплачений ним судовий збір, у розмірі 121,80 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 20, 23, 988, 992, 1166, 1188 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11,12, 27, 56, 79, 84, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК Україна, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди, суми пені, інфляційних виплат та відсотків, - задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», (код ЄДРПОУ -22945712), на користь ОСОБА_1, ПІН - НОМЕР_6, страхове відшкодування, у розмірі 8878 (вісім тисяч вісімсот сімдесят вісім) гривень 69 копійок.

Стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», (код ЄДРПОУ -22945712), на користь ОСОБА_1, ПІН - НОМЕР_6, пеню за прострочення страхового відшкодування, у сумі 3063,63 грн.

Стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», (код ЄДРПОУ -22945712), на користь ОСОБА_1, ПІН - НОМЕР_6, суму збитків від інфляції, у розмірі 282,34грн.

Стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», (код ЄДРПОУ -22945712), на користь ОСОБА_1, ПІН - НОМЕР_6, відсотки за користування грошовими коштами (3% річних) у сумі 183гривні 90коп.

Стягнути з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», (код ЄДРПОУ -22945712), на користь ОСОБА_1, ПІН - НОМЕР_6, витрати по сплаті судового збору, у розмірі 121 гривень 80 копійок.

В задоволенні інших позовних вимог, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В.Мирончук