Справа № 523/7319/16-ц
Провадження №6/523/190/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2016 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді Середи І.В.

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в місті Одесі заяву заступника начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа №523/16632/15-ц, виданого Суворовський районний судом м.Одеси 11.04.2015 року ,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Суворовського відділу ДВС м.Одеси ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа №523/16632/15-ц, який видав Суворовський районний суд м.Одеси 11.04.2015 року про стягнення грошової суми з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у розмірі 111043,94 грн..

Заява обгрунтована тим, що в ході виконавчих дій відносно боржника було встановлено наявність у нього нерухомого майна, а саме домоволодіння за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва, 110 корпус 70 з зареєстрованою неповнолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідно до п.4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень на адресу Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради було надіслано листа щодо надання дозволу органом опіки та піклування щодо можливості проведення виконавчих дій стосовно передачі на реалізацію домоволодіння, однак було відмовлено в наданні такого дозволу, тому реєстрація неповнолітньої дитини унеможливлює подальше виконання виконавчого документу.

В судовому засіданні заступник начальника Суворовського відділу ДВС м.Одеси ОСОБА_1 підтримав заяву та зазначив, що ним було вчинено усі необхідні дії для встановлення можливості виконання виконавчого листа, однак боржником борг не сплачено в добровільному порядку. Під час проведення виконавчих дій у боржника виявлено лише нерухоме майно, реалізація якого могла б забезпечити виконання рішення суду. Оскільки Суворовська районна адміністрація відмовила у наданні згоди на реалізацію майна через наявність зареєстрованої неповнолітньої дитини, він змушений був звернутися до суду з даною заявою. Оглянувши предявлені боржником в суді докази, а саме, довідку про заробітну плату та договір дарування заявник зазначив, що розмір заробітної плати не надає можливості стягнути повністю всю суму, а право власності за вказаним договором за іншою особою не зареєстровано у встановленому законом порядку, тому наполягав на задоволені заяви.

Боржник ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення заяви посилаючись на те, що боржник готовий до вирішення питання про можливість врегулювання питання щодо повернення боргу. В будинку, яке є єдиним житлом з ним проживають два інваліди, його дружина інвалід 3 групи та онука інвалід з дитинства. Крім того, вказували на те, що по виконавчому провадженню не здійснено усіх необхідних заходів, що передують продажу нерухомого майна. Не перевірено наявність у боржника іншого майна, рахунків та майна, яке знаходиться в самому будинку. Також посилаючись на наявність договору дарування, за яким ОСОБА_2 подарував будинок, представник боржника представив копію позовної заяви ОСОБА_6 подану 18.07.2016 року до суду про визнання права власності на 1/2 частину будинку, тим самим вказуючи на наявність спору щодо даного майна.

Стягувач ОСОБА_3 в засіданні повністю підтримав заяву та зазначив, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, ніяких дій для повернення боргу не вчиняє, тому в примусовому порядку необхідно реалізувати належне йому майно.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали даної справи та справи №523/16632/15-ц, суд приходить до наступного.

15.03.2016 року апеляційним судом Одеської області прийнято рішення по справі №523/16632/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та ОСОБА_7. Вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідачів заборгованість за договором позики по 109944,50 грн. з кожного.

11.04.2016 року Суворовським районним судом м.Одеси було видано виконавчі листи по справі №523/16632/15-ц для виконання рішення суду, в тому числі і про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 111043,94 грн..

12.04.2014 року заступником начальника Суворовського відділу ДВС м.Одеси ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа відносно боржника ОСОБА_2.

Як було зясовано в судовому засіданні, станом на час відкриття провадження за боржником не значиться рухоме майно, пенсію він не отримує, рахунків в банках в нього також не має, про що повідомив сам боржник, в наявності є лише домоволодіння за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва,110 корпус 70, зареєстроване за боржником на праві власності.

В будинку зареєстровано місце проживання боржника ОСОБА_2, його дружини ОСОБА_7, доньки ОСОБА_6 (до шлюбу - ОСОБА_7) Г.О. та онуки ОСОБА_4, 27.04.2014 року.

Згідно з листом від 20.05.2016 року Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради не надала згоду на реалізацію будинку через наявність права користування житловим приміщенням неповнолітньої дитини, з посиланням на норми ч.5 ст.177 СК України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що вказана норма ст.177 СК України визначає порядок управління майном належним дитині.

Відповідно до свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_8 та ОСОБА_6.

Як видно із довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, ОСОБА_9, 04.08.1993 року зареєстрований в Овідіопольському районі с.Великодолинське, вул.Садова, буд.36.

Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) примусове виконання рішень суду покладається на державну виконавчу службу.

Відповідно до статті 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

У частині першій статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Така ж норма міститься і в ст. 373 ЦПК України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Згідно з вимогами статей 1, 5 Закону, виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Так, згідно з нормами ч.1 ст.63 Закону звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи проводиться у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Згідно з нормами ч.1 ст.68 Закону передбачено умови при яких може бути звернуто стягнення на заробітну плату, а саме стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

Згідно з вимогами п.4.5.7. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Отже, виходячи із встановлених обставин та враховуючи вказані норми, суд приходить до висновку, що заступником начальника відділу здійснюються усі законні заходи щодо примусового виконання виконавчого листа.

Як видно із змісту вимог ст.63 Закону, державний виконавець самостійно обирає спосіб виконання рішення суду, і в даному випадку, спосіб і порядок виконання пов'язаний з можливістю їх забезпечення при наявності зареєстрованого в будинку місця проживання дитини, тому суд вважає, що твердження представника боржника щодо зміни тим самим рішення суд розглядає критично, тому не приймає до уваги.

Згідно із змістом ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Враховуючи вказану норму, а також наявність місця проживання у батька неповнолітньої ОСОБА_4, 27 квітня 2014 року, що вказує на забезпечення дитини житлом, суд приходить до висновку, що порушення прав неповнолітньої особи не буде допущено при реалізації нерухомого майна, належного на праві власності боржнику для забезпечення виконання виконавчого листа. З огляду на вказане суд не погоджується з рішенням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, оскільки воно було прийнято без зясування всіх обставин.

Таким чином, суд вважає подану заяву обґрунтованою, тому вона підлягає задоволенню.

Доводи боржника ОСОБА_2 та його представника щодо наявності договору дарування від 26.12.2006 року, за яким він розпорядився будинком, та спору, суд не приймає до уваги, оскільки на час проведення виконавчих дій по виконанню вказаного виконавчого листа власником майна є саме ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.209,210,373 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву заступника начальника Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа №523/16632/15-ц, виданого Суворовським районним судом м.Одеси 11.04.2015 року задовольнити.

Змінити спосіб та порядок виконання виконавчого листа №523/16632/15-ц, виданого Суворовським районним судом м.Одеси 11.04.2015 року, шляхом реалізації домоволодіння за адресою: м.Одеса, вул.Чорноморського козацтва,110 корпус 70 з зареєстрованою неповнолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: