Провадження № 22-ц/780/2614/16 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 1 19.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Бобка О.В.

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Дроздівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 31 жовтня 1997 року помер його дядько - ОСОБА_4, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,24 га згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 15.11.1996 року, яка знаходиться на території Дроздівської сільської ради Білоцерківського району, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 була його мати - ОСОБА_5, яка на момент смерті спадкоємця проживала і була зареєстрована з ним за однією адресою, тобто фактично прийняла спадщину, але не переоформила її на своє ім'я і ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла. Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_5 являються позивач - ОСОБА_3, його брат - ОСОБА_6 та батько ОСОБА_7, які відмовилися від своєї частини спадкового майна на користь позивача, а саме на земельну ділянку площею 3,24 га згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 15.11.1996 року та земельну ділянку площею 3,030 га, згідно Державного акту серії НОМЕР_2. Позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте оформити свідоцтво про право на спадкове майно неможливо, оскільки ОСОБА_5 не зареєструвала земельні ділянки в Білоцерківському районному відділі земельних ресурсів.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2010 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3, в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 у вигляді земельної ділянки площею 3,24 га, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 15.11.1996 року та земельної ділянки площею 3,030 га, згідно Державного акту серії НОМЕР_2, що розташовані на території Дроздівської сільської ради.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове яким відмовити ОСОБА_3 у задоволені позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статті 10, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,24 га згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 15.11.1996 року, яка знаходиться на території Дроздівської сільської ради Білоцерківського району, спадкоємцем першої черги після сметрі ОСОБА_4 є ОСОБА_5, яка на момент смерті спадкодавця проживала і була зареєстрована з ним за однією адресою: АДРЕСА_1, а отже фактично вступила в управління спадковим майном, відповідно до приписів ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), і вважається такою що прийняла спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, після смерті якої залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 3,030 га, яка розташована на території Дроздівської сільської ради згідно Державного акту серії НОМЕР_2.

ОСОБА_5 заповіла належне їй майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона за законом матиме право ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В свою чергу, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовилися від своєї частини спадкового майна після смерті ОСОБА_5 на користь позивача.

Окрім того, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 отримала право на земельну ділянку площею 3,24 га згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 15.11.1996 року та земельну ділянку площею 3,030 га згідно Державного акту серії НОМЕР_2, але не зареєструвала їх в Білоцерківському районному відділі земельних ресурсів.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. ст. 1217, 1218, 1261ЦК України, та враховуючи відмову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від своєї частини спадкового майна, позивач набув в порядку спадкування право на зазначені земельні ділянки.

Колегія суддів вважає даний висновок суду першої інстанції обґрунтованим та зробленим на підставі наданих сторонами та досліджених судом належних доказів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, виходячи з наступного.

Статтями 548 , 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначалося, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном чи шляхом подання державній нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Проте, ані мати апелянта, як опікун на момент його неповноліття, ані сам апелянт по досягненню 18 років (в 2003році) в строки визначені в ст. ст. 525, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) не вчинив дій направлених на прийняття спадщини, а також не звертався до суду з заявою про продовження або визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, а тому вважається таким, що не прийняв її.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справ та надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: