Ухвала

іменем україни

28 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на дії начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Стирника Євгена Вікторовича, державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Нордіо Вадима Вікторовича, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду з указаною скаргою, в якій просило визнати протиправною та незаконною бездіяльність головного державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі - Індустріальний ВДВС Дніпропетровського МУЮ) Нордіо В.В. у частині не винесення постанови про відкладення виконавчих дій у порядку ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» та не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження згідно з п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»; визнати протиправними та незаконними дії начальника Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Стирника Є.В. щодо порушення ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» при здійсненні виконавчих дій із надання незаконної відповіді в межах виконавчого провадження № 46530807 (далі - ВП № 46530807) та зобов'язати головного державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Нордіо В.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Свої вимоги обґрунтовувало тим, що внаслідок вищевказаних дій та бездіяльності Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ порушено його право на самостійне виконання рішення суду, що призвело до стягнення з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року зазначену скаргу задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність головного державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Нордіо В.В. у частині не винесення постанови про відкладення провадження виконавчих дій в межах ВП № 46530807 за заявою представника ПАТ «Акцент-Банк» від 24 лютого 2015 року.

Визнано протиправною бездіяльність начальника Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Стирника Є.В. під час здійснення контролю за діями головного державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Нордіо В.В. щодо вирішення заяви представника ПАТ «Акцент-Банк» від 24 лютого 2015 року про відкладення провадження виконавчих дій в межах ВП № 46530807.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року скасовано ухвалу суду першої інстанції у частині задоволення скарги та визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Нордіо В.В. та начальника Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Стирника Є.В. щодо не винесення постанови про відкладення провадження виконавчих дій в межах ВП № 46530807 та контролю за здійсненням виконавчого провадження, у задоволенні зазначених вимог скарги відмовлено.

В іншій частині ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент-Банк» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, скасувати ухвалу суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні вимог скарги, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_1 від 17 грудня 2015 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2016 року № 171/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді ОСОБА_1, у результаті чого 25 серпня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Савченко В.О.

Розпорядженням керівника апарату Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 жовтня 2016 року № 337/0/32-16 призначено повторний автоматичний розподіл справ у зв'язку з відставкою судді Савченко В.О., у результаті чого 20 жовтня 2016 року зазначену справу передано судді-доповідачу Ступак О.В. із визначенням суддів, які входять до складу колегії: Маляренка А.В., Ситнік О.М.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Задовольняючи частково скаргу ПАТ «Акцент-Банк» та визнаючи протиправною бездіяльність головного державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Нордіо В.В. у частині невинесення постанови про відкладення провадження виконавчих дій в межах ВП № 46530807 за заявою представника ПАТ «Акцент-Банк» від 24 лютого 2015 року, а також визнаючи протиправною бездіяльність начальника Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Стирника Є.В. під час здійснення контролю за діями головного державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Нордіо В.В. щодо вирішення заяви представника ПАТ «Акцент-Банк» від 24 лютого 2015 року про відкладення провадження виконавчих дій в межах ВП № 46530807, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості зазначених вимог.

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги ПАТ «Акцент-Банк» про визнання протиправною бездіяльності головного державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ Нордіо В.В. в частині не винесення постанови про закінчення ВП № 46530807 з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», та зобов'язання винести таку постанову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості зазначених вимог, оскільки вони не знайшли свого підтвердження матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання протиправними дій начальника Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ в межах ВП № 46530807, суд виходив із того, що з огляду на висновки суду про протиправність дій головного державного виконавця цього ж відділу Нордіо В.В. в частині вирішення заяви ПАТ «Акцент-Банк» щодо відкладення провадження виконавчих дій за виконавчим листом № 2/752/3772/14, виданим Голосіївським районним судом м. Києва 03 лютого 2015 року, тому начальник на порушення вимог ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» неналежним чином здійснив контроль за діями цього державного виконавця тільки в частині вирішення заяви боржника про відкладення провадження виконавчих дій.

Однак із висновками суду першої інстанції у частині задоволення вимог скарги обґрунтовано не погодився апеляційний суд, переглядаючи в апеляційному порядку зазначену справу за апеляційною скаргою Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам.

Статтею 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону, для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Постановляючи ухвалу у справі, апеляційний суд виходив із того, що 16 лютого 2015 року на адреси сторін виконавчого провадження, які зазначені у виконавчому документі, надіслано рекомендованим листом із повідомленням про вручення копії постанови про відкриття провадження, із дотриманням строку, передбаченого ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». У зв'язку з цим апеляційний суд правильно вважав, що державний виконавець згідно зі ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» належним чином повідомив боржника про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття провадження державним виконавцем встановлено строк для самостійного виконання рішення - до 20 лютого 2015 року.

20 лютого 2015 року представник ПАТ «Акцент-Банк» знайомився з матеріалами виконавчого провадження. При цьому, звертаючись до державного виконавця, у заяві про надання на ознайомлення матеріалів виконавчого провадження представник боржника посилався на відомості, які містилися в постанові про відкриття виконавчого провадження, зокрема, реєстраційний номер провадження; доказів підтвердження повного виконання рішення суду державному виконавцю не надав.

24 лютого 2015 року представник ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до начальника Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ з заявою про відкладення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні строком на 10 діб для вирішення питання про добровільне виконання постанови з тих підстав, що ПАТ «Акцент-Банк» копію постанови про відкриття цього ж виконавчого провадження отримало за межами визначеного державним виконавцем строку, а саме 20 лютого 2015 року, тому позбавлено можливості скористатися своїм правом на добровільне її виконання у визначений державним виконавцем строк.

Так, державним виконавцем розглянуто заяву боржника про відкладення провадження виконавчих дій та відмовлено у задоволенні заяви.

Дійшовши висновку про те, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень із дотриманням вимог закону, апеляційний суд правильно виходив із того, що визначення державним виконавцем строку самостійного виконання рішення суду відбувається в межах семи днів, які пов'язуються не з датою отриманням боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, як помилково вважав суд першої інстанції, а з датою винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, таким чином, державним виконавцем визначено строк для самостійного виконання боржником рішення в межах його повноважень. При цьому апеляційний суд правильно вважав, що на державного виконавця не покладено обов'язку перевірки факту отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, а початок періоду для самостійного виконання рішення суду пов'язаний не з датою отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, а з датою винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Разом із тим правильним є висновок апеляційного суду про те, що постановлення ухвали про відкладення провадження виконавчих дій є правом державного виконавця, а не обов'язком, адже закон не містить чітких критеріїв наявності чи відсутності підстав для відкладення провадження виконавчих дій, залишаючи розв'язання цього питання на розсуд самого державного виконавця.

У зв'язку з цим та на підставі ст. ст. 25, 27, 31 Закону України «Про виконавче провадження» апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що з урахуванням положень ст. 14 ЦПК України боржник повинен об'єктивно усвідомлювати, що рішення суду, яке ним не виконується добровільно, може виконуватися у примусовому порядку у строки, встановлені державним виконавцем, які обраховуються не з дня, коли боржнику стало відомо про відкриття виконавчого провадження, а із дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, апеляційний суд обґрунтовано не погодився із висновками суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця в частині не винесення постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що фактично сторонам не було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження та що у справі та в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази на підтвердження вручення цього рекомендованого листа, а також про помилковість висновків апеляційного суду щодо відсутності підстав для винесення постанови про відкладення провадження виконавчих дій, були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував.

Доводи касаційної скарги про те, що якби державний виконавець виконав вимоги Закону України «Про виконавче провадження», то боржник виконав би рішення суду у термін для самостійного виконання, на правильність висновків судів не впливають, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, ухвала суду першої інстанції в нескасованій частині та ухвала апеляційного суду є законними та обґрунтованими, постановленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 17 серпня 2015 року в нескасованій частині та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.В.Маляренко

О.М.Ситнік