Справа № 626/861/16-ц
Провадження № 6/626/46/2016
У Х В А Л А

Іменем України

31.05.2016 року Красноградський районний суд Харківської області у складі: головуючої - судді Болотової Л.І., при секретарі - Кузнецовій О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву старшого державного виконавця Красноградського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківської області ОСОБА_1 про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В:

13.05.2016 року старший державний виконавець Красноградського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківської області ОСОБА_1В звернулась до суду із заявою про визнання відмови стягувача від примусового виконання рішення Красноградського районного суду Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Підставою для звернення є заява стягувача ОСОБА_3 про закінчення виконання вищевказаного судового рішення про стягнення аліментів у зв'язку з мирним вирішення питання.

Державний виконавець просила розглянути заяву без її участі.

Боржник і стягувач на розгляд заяви не з'явилися, про день та час розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Дослідивши надані державним виконавцем документи, суд вважає, що є підстави прийняти відмову стягувача від примусового виконання рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Із матеріалів цивільної справи №2-706/01 вбачається, що рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 28.03.2001 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 1/2 необкладеного митом мінімального доходу, починаючи з 26.03.2001 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно наданої довідки заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становить 75511,84 грн.

Також із матеріалів справи вбачається, що стягувач відмовляється від примусового виконання рішення суду в зв'язку із тим, що на даний час вона примирилась із боржником і не має до нього жодних претензій, про наслідки відмови вона попереджена.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відмова стягувача від примусового виконання не суперечить закону і не порушує прав чи свобод інших осіб.

На підставі ч. 2 ст. 12 Закону України Про виконавче провадження та керуючись ст. ст. 209-210, 372 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву старшого державного виконавця Красноградського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківської області ОСОБА_1 - задовольнити.

Прийняти відмову стягувача ОСОБА_3 від примусового виконання виконавчого листа №2-706 від 15.04.2002 року, виданого за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 28.03.2001 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя