Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Родіній Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та просила визнати автомобіль марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнати за ОСОБА_1 в рахунок розділу майна подружжя право власності на 1/2 частини автомобіля марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на ім'я ОСОБА_2, в рахунок розділу майна подружжя виділити автомобіль марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частини автомобіля марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 в сумі 72774,31 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що в період з 18.06.2000 року по 24.02.2015 року із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі та вела спільне господарство. В період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на спільні гроші купила автомобіль марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1, який був зареєстрований на імя ОСОБА_2 Посилаючись на положення ст.60, 70, 71 Сімейного кодексу України вказує про належність вказаного майна на праві спільної сумісної власності обом з подружжя. На підставі зазначеного просить задовольнити її позовні вимоги. Надалі ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.02.2016 року позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1, в рахунок розділу майна подружжя права власності на 1/2 частину автомобіля марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований на імя ОСОБА_2 за заявою представника позивачки ОСОБА_3 були залишені без розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові.

Представник позивачки ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Однак, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позовні вимоги визнали в частині розділу майна та заявили зустрічний позов про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ в обґрунтування якого зазначив, що з 2010 року по 24.02.2015 року перебував в зареєстрованому шлюбі та вів з ОСОБА_1 спільне господарство. Зазначив, що під час перебування у шлюбі, вони разом на спільні кошти придбали у 2012 році однокімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, вартість якої становила 50000,00 грн., у 2014 році придбали земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, вартість якої становила 29458,00 грн. На підставі викладеного просив визнати однокімнатну квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя; визнати за ним право власності на 1/2 частку однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1; визнати за ним власності на 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за участю його представника ОСОБА_6

В судовому засіданні представник ОСОБА_6 зустрічний позов підтримала з підстав наведених в позові, первинний позов визнала частково, просила автомобіль передати у спільне користування сторін.

Представник ОСОБА_3 позовні вимоги, викладені в зустрічному позові, визнала не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обох сторін підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» п.22 - Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям , а при не досягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст.60 СК України, майно, придбане подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, піклування за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя .

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі , за винятком тих , які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна , що належить їм на праві спільної сумісної власності , незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини , чоловіка , дітей та інші обставини , що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя , якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя , хто використовував їх у своїй професійній діяльності .Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» п.23 - Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя , що підлягає поділу ст.60, 69 СК України , ч.3 ст.368 ЦК України, відповідно до ч. 2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна , за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати виключені із цивільного обороту, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби, грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі, грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами тощо.

Так, судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, 24.02.2015 рік шлюб було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, видане 24.02.2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області (а.с.15, 42).

Згідно відповіді Центру №1 з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Маріуполь та Новоазовського району при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 23.09.2015 року №9/4-964, яка надійшла на адресу суду 06.10.2015 року при проведенні перевірки комп'ютерної бази РІІС та НАІС ДДАІ МВС України встановлено, що станом на 19.09.2015 року за громадянином ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований транспортний автомобіль «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1. 2007 р.в., № кузову НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 від 25.11.2014р.

Згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи № 23 від 06.02.2016 року дійсна вартість легкового автомобіля марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 на дату оцінки - 04.02.2016 року, становить 145548,62 грн.

Таким чином, судом встановлено, що спірний транспортний автомобіль «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 був придбаний під час перебування сторін у шлюбних відносинах, та є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та підлягає розділу як спільне сумісне майно подружжя у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, на підставі ч.5 ст. 71 СК України суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виділення вищезазначеного автомобіля в рахунок поділу спільного майна подружжя ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частину транспортного автомобіля «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1. Тому, що судом встановлено,і не оспорюється сторонами по справі, що спірний автомобіль весь час з моменту його придбання знаходиться у користуванні ОСОБА_2, який має права водія та користується автомобілем. ОСОБА_1 не має прав водія, та ні коли самостійно не керувала автомобілем. Зараз ОСОБА_1 вже більше року мешкає та працює за межами України, тому передати автомобіль у спільне почергове користування не можливо. Стосовно застрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання об'єктом спільної сумісної власності однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та розподіл їх між сторонами спору, суд зазначає наступне.

В період шлюбу ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 14.04.2014 року та придбано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,1000 га , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий № НОМЕР_4, яку було виділено попередньому власнику ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення Маріупольської міської ради від 22.05.2012 року за №6/19-2044. (а.с. 74-75).

Згідно звіту про оцінку майна №GA140409-012, ідентифікатор за базою ФДМУ 92399_09042014_GA140409_012 вартість земельної ділянки, площею 0,1000 га , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий № НОМЕР_4 станом на 11.04.2014 року складала 29458,00 грн. (а.с.76).

Згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 03.01.2012 року ОСОБА_1 у період шлюбу було придбано у приватну власність квартиру АДРЕСА_1, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №32999237 від 27.01.2012 року (а.с. 46-48).

Таким чином, на підставі вищевикладено, з урахуванням пояснень представників сторін та досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку про достатність та обґрунтованість наданих сторонами доказів, які підтверджують кожну з наведених у позові та зустрічному позові обставин, в звязку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ підлягають задоволенню в повному обсязі.

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати автомобіль марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В рахунок розділу майна подружжя виділити автомобіль марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частини автомобіля марки «FORD FUSION», державний номерний знак НОМЕР_1 в сумі 72774,31 грн.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ - задовольнити.

Визнати однокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 об'єктами спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_2 право власності 1/2 частки однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності 1/2 частку земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко