Номер провадження: 22-ц/785/812/16
Головуючий у першій інстанції Гайда-Герасименко О. Д.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Кравця Ю.І., Фальчука В.П.

при секретарі: Тер-Григорьяні Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за правом представлення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_2 про визнання за нею право власності на 4/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за правом представлення, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 бабусі ОСОБА_5, та після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 дідуся ОСОБА_6.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 4/100 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом за правом представлення, після смерті бабусі ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та дідуся ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову визнання права власності в порядку спадкування за правом представлення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 має право на спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за правом представлення як внучка померлих спадкодавців, оскільки її батькові належала б частина у спадщині після смерті його батька, якби він був би живим на час відкриття спадщини та позбавлена можливості отримати спадщину у встановленому законом нотаріальному порядку у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на частку домоволодіння, а саме свідоцтва про право власності від 21 грудня 1998 року.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам та заснований на законодавстві. Розглядаючи спір, суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних стосунків і закон, який їх регулює.

Судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що:

згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1998 року, виданого органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є власниками у рівних долях 8/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Копія вище вказаного свідоцтва була надана суду комунальним підприємством "Білгород-Дністровське БТІ" та знаходиться у матеріалах справи, оригінал свідоцтва відсутній.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим повторно відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського МРУЮ в Одеській області 20 серпня 2014 року, актовий запис №01.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з 4/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, які належали померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1998 року.

За життя ОСОБА_5 заповіту не склала, що підтверджується копією її спадкової справи, яка була залучена судом до матеріалів справи.

спадкоємцями за законом спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 є наступні особи:

- чоловік померлої - ОСОБА_6 (свідоцтво про одруження НОМЕР_2, видане Випасненською сільрадою Білгород-Дністровського району, Одеської області 23 жовтня 1965 року, актовий запис №59), який є спадкоємцем першої черги відповідно ст.1261 ЦК України;

- син померлої (відповідач по справі) - ОСОБА_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_3, видане Випасненською сільрадою Білгород-Дністровського району, Одеської області 12 січня 1966 року, актовий запис №4), який є спадкоємецем першої черги відповідно ст.1261 ЦК України;

- внучка померлої (позивач по справі) - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (факт родинних відносин з померлою спадкодавицею підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №3 від 15 серпня 2014 року, виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського МРУЮ в Одеській області, який підтверджує, що ОСОБА_7 є сином ОСОБА_5 та свідоцтвом про народження НОМЕР_4, виданим відділом ДРАГС виконкому Білгород-Дністровської міськради народних депутатів Одеської області 10 січня 1997 року, актовий запис №09, яке підтверджує, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_7).

- ОСОБА_7 помер на 11 років раніше своєї матері, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_5, виданим відділом РАГС виконкому Білгород-Дністровської міськради Одеської області 23 жовтня 1999 року, актовий запис №569.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 (через 4 дні після досягнення повноліття) подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі - ОСОБА_5 (копія заяви знаходиться у матеріалах справи).

Про відмову від спадщини позивачка ОСОБА_4 не заявляла.

Жоден з вищевказаних спадкоємців не оформив свої спадкові права на майно померлої ОСОБА_5, оскільки не отримав свідоцтво про право на спадщину як це передбачено ст.ст.1296-1298 ЦК України, що підтверджується копією спадкової справи, яка залучена судом до матеріалів справи.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_6, виданим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського МРУЮ в Одеській області 21 червня 2014 року, актовий запис №718.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з 4/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, які належали померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.12.1998 року.

За життя ОСОБА_6 заповіту не склав, що підтверджується копією його спадкової справи, яка була залучена судом до матеріалів справи.

Спадкоємцями спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_6 є:

- син померлого (відповідач) - ОСОБА_2 (свідоцтво про народження НОМЕР_3, видане Випасненською сільрадою Білгород-Дністровського району Одеської області 12 січня 1966 р., актовий запис №4), який має право на спадщину як спадкоємець першої черги відповідно ст.1261 ЦК України;

- внучка померлого (позивач) - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (факт родинних відносин з померлим спадкодавцем підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №3 від 15 серпня 2014 року, виданим Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Білгород-Дністровського МРУЮ в Одеській області, який підтверджує, що ОСОБА_7 є сином ОСОБА_6 та свідоцтвом про народження НОМЕР_4, виданим відділом ДРАГС виконкому Білгород-Дністровської міськради народних депутатів Одеської області 10 січня 1997 року, актовий запис №09, яке підтверджує, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_7);

- ОСОБА_7 помер на 11 років раніше своєї матері, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується сдоцтвом про смерть НОМЕР_5, виданим відділом РАГС виконкому Білгород-Дністровської міськради Одеської області 23 жовтня 1999 року, актовий запис №569.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 (через 4 дні після досягнення повноліття) подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого діда - ОСОБА_6 (копія заяви знаходиться у матеріалах справи).

Про відмову від спадщини позивачка ОСОБА_4 не заявляла.

На теперішній час склалась ситуація коли на спадкові 8/100 частин домоволодіння по АДРЕСА_1 претендують дві особи: ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги та ОСОБА_4 за правом представлення (ч.1 ст.1266 ЦК України).

03 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6.

23 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6.

14 березня 2015 року Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою Одеської області було написано ОСОБА_4 лист №364/02-14 та лист №365/02-14. Вище вказаними листами позивачу було повідомлено про відмову у видачі свідоцтв про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на частку домоволодіння, а саме свідоцтва про право власності від 21 грудня 1998 року.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що зверненню ОСОБА_4 до суду з позовом передувалі звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відповідь нотаріуса про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину щодо жилого будинку у зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право власності на даний об`єкт.

Позивач разом з відповідачем ОСОБА_2 є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_6, ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 (дружина та матері відповідно) до нотаріальної контори не зверталися, проте фактично прийняли спадщину, оскільки проживали зі спадкодавцем на день смерті останньої та не відмовлялися від спадщини.

ОСОБА_4 на час смерті баби була єдиною дочкою її сина ОСОБА_7, який помер до смерті ОСОБА_5 та будучи на час відкриття спадщини неповнолітньою особою вважається такою, що прийняла її в силу ч.4 ст. 1268 ЦК України, оскільки від спадщини не відмовлялася.

Водночас жоден зі спадкоємців після смерті ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_4 - не отримали свідоцтво про право на спадщину після смерті спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину, оскільки будучи спадкоємцем 1-ї черги проживав зі спадкодавцем на день його смерті.

Інший спадкоємець 1-ї черги за правом представлення - ОСОБА_4 на час смерті діда ІНФОРМАЦІЯ_3 була неповнолітньою і звернулася до нотаріуса через три дні після досягнення нею 18 років - ІНФОРМАЦІЯ_5 і тому вважається такою, що прийняла спадщину .

В засіданні судової колегії представник ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак свідоцтва не отримав. На запитання суду про причини не отримання свідоцтва про право на спадщину, представник ОСОБА_2 заявив, що це його право не уточнивши про наявність у ОСОБА_2 оригіналу свідоцтва про право власності, яке видавалося за життя його батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Оцінюючи всі обставини справи в сукупності, судова колегія вважає, що відсутні підстави для скасування або зміни рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що вказаним рішенням порушуються права інших співвласників домоволодіння, які однак не є спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, не можуть бути взятими до уваги, оскільки судом вирішено питання про визнання права власності на ідеальні частки домолодіння, що належали за життя спадкодавцям. Вимоги про виділ часток в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою при домоволодінні не заявлялися і судом не вирішувалися. Крім того, якщо співвласники домоволодіння вважають, що суд при ухваленні рішення вирішив їх права та обов`язки, вони не позбавлені права особисто або спільно чи через представників звернутися з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції. Представник ОСОБА_2 в засіданні судової колегії не заперечував, що ані його, ані ОСОБА_2 інші співвласники домоволодіння не уповноважили на оскарження рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції самостійно, без клопотання з боку сторін та без сплати ними судового збору, витребував спадкові справи, відкриті після смерті спадкодавців, саме по собі не може вважатися достатньою підставою для скасування або зміни рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 не прийняла спадщину тому, що не проживала у будинку та не подала своєчасно заяву про прийняття спадщини не можуть бути взятими до уваги, оскільки неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину крім випадків передбачених ч.ч. 2-3 ст. 1273 ЦК України (подання заяви про відмову у прийнятті спадщини). Позивач від спадщини не відмовлялася.

З таких же підстав не можуть бути прийнятими до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини і тому мала звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час відкриття спадщини після смерті своїх баби та діда, позивач була неповнолітньою і вважається такою, що прийняла спадщину на підставі ч.4 ст. 1268 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину є безпідставною не можуть бути взятими до уваги, оскільки у позивача відсутній оригінал свідоцтва про право власності на майно, оскільки про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналу свідоцтва про про право власності на частину будинку, знаходиться у спадковій справі, копія якої додана районним судом до матеріалів цивільної справи. Не оформлення нотаріусом даної відмови у вигляді Постанови у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не залежить від волевиявлення спадкоємця, який так чи інакше за вказаних обставин позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса та не спростовує правильність висновку суду першої інстанції, а також само по собі не є підставою для скасування рішення.

Інших доводів в апеляційній скарзі не наведено.

Крім того, судова колегія зазначає, що представник ОСОБА_2 не довів яким чином порушуються права його довірителя ОСОБА_4, яка будучи спадкоємцем 1-ї черги за правом представлення, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і у зв`язку із неможливістю отримати свідоцтво про права на спадщину у нотаріуса, звернулася до суду з позовом про визнання прав власності в порядку спадкування.

Судова колегія враховує, що суд першої інстанції визнав право позивача на половину спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, врахувавши, що інша половина спадщини належить ОСОБА_2, як іншому спадкоємцю першої черги.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права, які є підставою для скасування рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Ю.І. Кравець

В.П. Фальчук