УхвалА

іменем україни

19 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., ШтеликС.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: комунальне підприємство «Архітектор» Дубенської міської ради Рівненської області, Варковицька сільська рада Дубенського району Рівненської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою його представником - ОСОБА_7, на ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 26 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») звернулося до суду з вищевказаним позовом та просило звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 5 вересня 2007 року у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 за кредитним договором від 5 вересня 2007 року шляхом передачі ПАТ «Універсал Банк» права власності на нежитлову будівлю, м'ясо-коптильний цех, що знаходиться по АДРЕСА_1 і належить ОСОБА_4

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 21 січня 2016 року провадження у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» закрито.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 26 лютого 2016 року ухвала суду першої інстанції скасована. Справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати й залишити у силі ухвалу міськрайонного суду.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи ухвалу міськрайонного суду та направляючи справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що закриття провадження у справі можливе у випадку, якщо рішення суду, що набрало законної сили, є тотожнім до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет та підстави позовів (п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України).

Апеляційний суд вірно вказав про те, що згідно з рішенням Дубенського міськрайонного суду від 20 травня 2014 року у справі № 559/1052/14-ц ПАТ «Універсал Банк» зверталося з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Проте, у даній справі банк звертався з позовом до кількох відповідачів, а саме до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: комунальне підприємство «Архітектор», Дубенська міська рада Рівненської області, Варковецька сільська рада Дубенського району Рівненської області, про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього.

Таким чином, апеляційний суд правильно виходив з того, що у даній справі заявлена позовна вимога та її підстави відрізняються від позовної вимоги та підстав позову у справі № 559/1052/14-ц, оскільки вимога стосується іншого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, також відрізняються сторони, а саме залучено інших відповідачів. Отже, посилання касаційної скарги на преюдиційність рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20 травня 2014 року, є безпідставними.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану його представником - ОСОБА_7, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 26 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта

С.П.Штелик