УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., -
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання зобов'язання припиненим та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року ОСОБА_4, звернувся до суду із вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» (далі - ПАТ «Брокбізнесбанк») в якому просив визнати зобов'язання ОСОБА_4 перед ПАТ «Брокбізнесбанк» за кредитним договором № 005 від 16 жовтня 2013 року припиненим в повному обсязі з 16 жовтня 2014 року, з підстав передбачених ст. 606 ЦК України, у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі, визнати договір застави майнових прав № 005/z від 16 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Брокбізнесбанк» припиненим з 16 жовтня 2014 року та припинити (скасувати) обтяження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна - застава рухомого майна щодо суб'єкта ОСОБА_4, майнове право вимоги на отримання грошових коштів в сумі 45 325,00 доларів США 00 центів, які знаходяться на банківському рахунку в AT «Брокбізнесбанк», на підставі Договору № D_260549782 банківського строкового вкладу (депозиту) (Вклад «Стабільний») від 16 серпня 2013 року та зобов'язати ПАТ «Брокбізнесбанк» подати до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України заяву відповідно затвердженої законодавством форми про припинення обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна - застава рухомого майна.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року,у задоволені позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 15 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено Договір № D_260549193 банківського вкладу «Стабільний», за умовами якого позивач розмістив на вкладному рахунку НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 100 000,00 грн на строк 368 днів, з процентною ставкою 19,0% річних.

16 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено договір № D_260549782 банківського строкового вкладу (депозиту) - вклад «Стабільний», за яким Банку було передано грошові кошти в сумі 45 325,00 доларів США на строк 368 днів з 16 серпня 2013 року по 19 серпня 2014 року з процентною ставкою 7,5% річних.

16 жовтня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено кредитний договір № 005, відповідно до якого Банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 145 000,00 грн, строком користування з 16 жовтня 2013 року по 15 липня 2014 року.

Належне виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором забезпечувалось договором застави № 005/z від 16 жовтня 2013 року. Згідно п. 1.2, вказаного договору предметом застави є право вимоги на отримання грошових коштів в сумі 45 325,00 доларів США, які знаходяться на рахунку НОМЕР_2 в AT «Брокбізнесбанк», відкритому на ім'я ОСОБА_4 на підставі Договору банківського строкового вкладу «Стабільний» № D_260549782 від 16 серпня 2013 року.

26 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено Договір № D_260735841 банківського вкладу «Лояльний», за умовами якого позивач розмістив на вкладному рахунку НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 21 200,00 доларів США на строк 93 дні, з процентною ставкою 11,0% річних.

28 лютого 2014 року на підставі постанови Правління Національного банку України «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк».

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 10 червня 2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Фонд) прийнято рішення від 11 червня 2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк».

З 23 червня 2014 року, на адресу ОСОБА_4, від імені банку почали надходити вимоги про сплату боргу за Кредитним договором.

24 червня 2014 року ОСОБА_4 направив на адресу відповідача заяву з вимогами кредитора.

07 травня 2014 року та 30 липня 2014 року позивач направив на ім'я уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПAT «Брокбізнесбанк» заяви про дострокове погашення кредиту за рахунок застави майнових прав.

22 серпня 2014 року ОСОБА_4 було направлено лист Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 21-036-6491/14 щодо відмови у зарахування однорідних зустрічних вимог.

Листом ПAT «Брокбізнесбанк» № 4/9265-кр від 28 листопада 2014 року позивача було повідомлено, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 226/14 від 16 жовтня 2014 року щодо затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів «Брокбізнесбанк», згідно якого грошові вимоги позивача до банку були акцептовані у сумі 136 917,53 грн та будуть задовольнятися в 4 чергу.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 606 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов'язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін.

Стаття 606 Цивільного кодексу України застосовується судом до спірних правовідносин у разі, коли до сторони, яка є боржником, переходить зобов'язання іншої особи відповідно до будь-якої підстави, зазначеної в законі, та якщо при цьому один із суб'єктів правовідношення у зв'язку з обставинами, зазначеними в законі, зникає і з двох самостійних суб'єктів залишається (утворюється) один, в якому поєднується боржник і кредитор. Саме в такому разі підстава припинення цивільно-правового зобов'язання не залежатиме від волі сторін.

Отже, у випадку, коли боржник банку придбав право вимоги до банку за договором, відповідні два зобов'язання між банком і його боржником, який придбав згідно з договором право вимоги до банку, не можуть припинятись на підставі статті 606 ЦК України, оскільки зазначена стаття до таких правовідносин не застосовується.

Дана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (№ 6-43цс15).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що поєднання боржника і кредитора може бути лише у межах одного і того ж самого договору (зобов'язання), а тому, положення ст. 606 ЦК України, не можуть бути застосовані до даних правовідносин, що виникли між сторонами, оскільки позивач має статус вкладника та кредитора за різними договорами, укладеними із Банком.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду м. Києва від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
О.І. Євтушенко
Т.Л. Ізмайлова