Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду

м. Києва від 30 вересня 2015 року,

встановила:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 131 261,87 грн.

Позов мотивовано тим, що за умовами кредитного договору від

28 листопада 2007 року, укладеного між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_4, остання отримала кредит у розмірі 146 000 доларів США, на умовах визначених договором, на строк з 28 листопада 2007 року по 28 листопада 2022 року. Згідно договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Кредитні ініціативи», до останнього перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором від 28 листопада 2007 року. Неналежне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на 25 вересня 2014 року склала

1 131 261,87 грн та добровільно сплачена не була.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду

м. Києва від 30 вересня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором від 28 листопада 2007 року у розмірі 87 352,27 доларів США, що еквівалентно 1 131 261,87 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Доводи касаційної скарги відносно того, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не надало належних доказів на підтвердження переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні, спростовуються наявною у справі нотаріально завіреною копією договору факторингу від 28 листопада

2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Кредитні ініціативи». Зі змісту даного договору вбачається, що в порядку ст. ст. 512, 514 ЦК України до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_4

Наведені доводи були предметом розгляду апеляційним судом, яким суд дав належну оцінку.

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова