У Х В А Л А

9 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Тетяна Дмитрівна, управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання недійсним правочину та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 1 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 25 серпня 2000 року він та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю та вели спільне господарство, а 24 січня 2003 року зареєстрували шлюб, який 25 грудня 2012 року розірвано. Весь цей час вони разом проживали в АДРЕСА_3, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_5 8 липня 1993 року на підставі договору безстрокового користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 23 липня 1992 року та акту прийняття будинку в експлуатацію від 27 квітня 1993 року.

Коли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стали проживати однією сім'єю, тобто з 25 серпня 2000 року, на території домоволодіння знаходились житловий будинок літ. «А-1» 1962/1992 рокупобудови із шлакобетону, обкладений червоною цеглою з прибудовою літ. «а2» 1992 року побудови з червоної цегли, загальною площею 67,5 кв. м, житловою площею 29 кв. м; погріб із шлакобетону 1965 рокупобудови літ. «В1»; дерев'яний сарай літ. «В» 1965 року побудови; дерев'яний туалет літ. «Г» 1972 року побудови; трубчатий колодязь № 5; вимощення І; свердловина № 6; дерев'яна огорожа. Всі ці будівлі знаходилися в незадовільному стані, потребували реконструкції, капітального ремонту та добудови.

Позивач мав намір одружитися та проживати разом з ОСОБА_5 однією сім'єю, тому почав приводити будинок в належний стан. Разом з ними також проживав син ОСОБА_5 - ОСОБА_7 (на той час ОСОБА_7).

Дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_6 зі своїм чоловіком та дітьми постійно проживали та до теперішнього часу проживають у 3-х кімнатній квартирі АДРЕСА_1, а зареєстровані в АДРЕСА_4 метою економії квартплати та комунальних платежах.

В період з жовтня по грудень 2000 року ОСОБА_4 з ОСОБА_5 на спільні кошти та власною працею пробили свердловину № 7 і провели в будинок від свердловини № 6 водопровід, встановили систему автоматизованої подачі холодної води в будинок та газову колонку для підігріву гарячої води, подачу холодної та гарячої води провели на кухню (приміщення 1-3), в ванну кімнату та туалет (приміщення 1-7). В квітні 2001 року за спільні кошти та власною працею ОСОБА_4 з ОСОБА_5 збудували нові металеві ворота № 3, металеву хвіртку № 4, шиферну огорожу № 2. В 2002 році син ОСОБА_5 - ОСОБА_7 закінчив інститут, одружився та виїхав на постійне місце проживання до Німеччини, після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стали проживати разом, а 24 січня 2003 року зареєстрували шлюб.

На той час ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_4 продати однокімнатну квартиру, що належала йому, а виручені кошти витратити на будівництво та ремонт будинку АДРЕСА_5, яке за її словами стане їх спільним майном. Мотивувала свою пропозицію тим, що діти уже мають свої сім'ї, проживають окремо та самостійно, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишились вдвох, їм потрібно подбати про себе на старість та створити гідні умови для проживання. Позивач погодився з пропозицією ОСОБА_5 та за договором купівлі-продажу від 26 грудня 2002 рокупродав свою однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 за 7 тис. доларів США, що еквівалентно 38 тис. грн. Крім того, в той же час позивач продав наявний у нього згідно генеральної довіреності автомобіль ВАЗ-21013 за 700 доларів США, що еквівалентно 3 800 грн. На виручені кошти куплено 9 січня 2003 року автомобіль ГАЗ-31029 «Волга» за 2 тис.доларів США, що еквівалентно 11 тис. грн. Всі інші кошти, які залишились від продажу квартири ОСОБА_4 в сумі 5 700 доларів США, що еквівалентно 30 800 грн, були витрачені ОСОБА_4 на будівництво та ремонт будинку АДРЕСА_6

Так, за згодою та взаємною домовленістю з ОСОБА_5 на виручені від продажі квартири ОСОБА_4 кошти, власною працею та з залученням найманих працівників будівельників ОСОБА_4 побудував на території будинку АДРЕСА_7 2003 році майно, а саме: гараж літ. «Е», літню кухню літ. «І», сарай літ. «Д», навіс літ. «Ж», відкриту веранду літ. «а3», ґанок літ. «а4», підпірну стіну літ. «К». В будівництві зазначених будівель ОСОБА_5 коштами та власною працею участі не приймала. На будівництво зазначених будівель та споруд ніякі інші кошти, окрім виручених ОСОБА_4 від продажу його квартири, не залучались, тому гараж літ. «Е», літня кухня літ. «І», сарай літ. «Д», навіс літ. «Ж», відкрита веранда літ. «а», ґанок літ. «а4», підпірна стіна літ. «К» позивач вважає його особистою власністю, оскільки це майно набуте ним за час шлюбу, але на кошти, які належали йому особисто. На вказане будівництво позивач витратив особисті кошти в сумі 15 тис. грн. Частина особистих коштів, що залишилася від продажу квартири в сумі 15 800 грн витрачено на внутрішній ремонт будинку, а також на придбання меблів та побутової техніки. У 2005 року в будинок проведено міський телефонний зв'язок відкритого акціонерного товариства «Укртелеком».

28 лютого 2005 року позивач звільнився на пенсію з органів Міністерства внутрішніх справ та при звільненні отримав одноразову грошову допомогу в розмірі 19 593 грн 75 коп., а також страхову суму по обов'язковому страхуванню працівників Міністерства внутрішніх справ в страховій компанії «Оранта» в сумі 3 500 грн. За вказані кошти в 2006 році позивач провів капітальний ремонт спірного житлового будинку літ. «А-1», а саме: укріпив під будинком фундамент, під старий цегляний фундамент висотою 0,4 м. шляхом підкопу його частинами було залито залізобетонний фундамент на глибину 1 метр та розширено фундамент на 0,2 м; видиму частину фундаменту облицював бутовим каменем, а будинок обклав білою цеглою в 1/2 цеглини; вікна та фронтон даху обшив металопластиком. Всі зазначені будівельні роботи були виконані власною працею позивача із залученням робітників будівельників та на особисті кошти ОСОБА_4, а саме: на отриману страховку та одноразову грошову допомогу. Тому позивача вважає, що створене в результаті проведених ремонтних робіт майно належить особисто ОСОБА_4 та не являється спільною сумісною власністю подружжя, оскільки ніякі інші кошти на ці роботи не залучались. В 2007 році на території спірного будинку особистою працею позивача та за його власні кошти побудовано сарай літ. «З». Цей сарай побудовано із залишків будівельних матеріалів, які використовувались під час будівництва в 2003 році та при проведенні капітального ремонту житлового будинку в 2006 році, що були придбані за особисті кошти позивача, тому позивач вважає, що вказаний сарай є його особистою власністю та не є спільною власністю подружжя. В 2007 році на спільні кошти подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 територію подвір'я вимощено тротуарною плиткою - вимощення № 9 з облаштуванням трьох клумб. Також за період подружнього життя з ОСОБА_5 на спільні кошти та власною працею ними проведенонаступні роботи в житловому будинку: ремонт наявних 4 дверей та заміна на нові 4 двері; в приміщенні №1-6 стіни та стеля обшиті пластиком на підлогу покладенолінолеум; в приміщенні №1-7 стеля обшита пластиком на підлогу покладено лінолеум; в приміщеннях №1-2 та №1-3 стеля обшита пластиком; тимчасові східці з першого поверху на мансарду реконструйовані та встановлені поручні; в приміщенні № II стіни та стеля обшиті пластиком; замінено старе АГВ на нове; в приміщеннях 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, IV, V відремонтовано поли та наклеєні шпалери; горище на прибудові літ. «а» утеплено стекло-волокном. Також відновлено відпалу та побиту кахельну плитку на кухні, ванній та туалеті, частково замінено згорілуелектропроводку та проведено додаткову електропроводку в три приміщення будинку, частково перероблено систему опалення на більш ефективну та економну із встановленням кондиціонера на мансарді в результаті чого приміщення IV, V стали придатні для постійного проживання в них в будь-якийсезон року. Крім того, на кухні встановлено нові виготовлені за індивідуальним замовленням вбудовані меблі з заміною мийки, газової плити, витяжки, а в коридорі (приміщення 1-2) встановлено вбудовану шафу-купе.

В результаті всіх вищезазначених будівельних та ремонтних робіт стан житлового будинку літ. «А-1» значно покращився, його загальна площа з 67,5 кв. м збільшилась до 106,8 кв. м, якісні характеристики житлового будинку та його вартість збільшились в рази. Крім того, збудовано 12 нових господарських будівель та споруд на території спірного будинку, що свідчить про створення фактично нового будинкуз абсолютно новими якісними, кількісними та вартісними характеристиками. Таким чином, на думку позивача житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_5 станом на 25 серпня 2000 року, істотно збільшились в розмірі, в кількості та вартості саме в результаті особистих трудових та грошових затрат позивача по розбудові та ремонту спірного будинку, яке проведено власною працею ОСОБА_4 та на його особисті кошти, а також частково в незначній мірі за спільні кошти з ОСОБА_5, тому майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні 12 червня 2013 року ОСОБА_4 дізнався, що в 2008 році ОСОБА_5 подарувала спірний будинок своїм дітям.

Зазначає, що вартість частини спірного нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4, яке створене (збудоване) особисто позивачем та на його особисті кошти складає 247 685 грн 50 коп.

Таким чином, просив позов задовольнити.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 9 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування від 19 травня 2008 року житлового будинку АДРЕСА_4, укладений з однієї сторони ОСОБА_5 та з другої сторони ОСОБА_6, ОСОБА_7, посвідчений нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бєсєда Т.Т. та зареєстрований в реєстрі за № 2982.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 33/100 частини житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 106,8 кв. м, житловою площею 29,0 кв. м з надвірними будівлями та спорудами: сарай літ. «Д», гараж літ. «Е», погреб літ. «В», літня кухня літ. «І», сарай літ. «З», навіс літ. «Ж», відкрита веранда літ. «а3», ґанок літ. «а4», підпірна стіна літ. «К», колодязь № 5, водопровід № 6, свердловина № 7, огорожі № 2-4, вимощення № № 8, 9, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 67/100 частини житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 106,8 кв. м, житловою площею 29,0 кв. м з надвірними будівлями та спорудами: сарай літ. «Д», гараж літ. «Е», погреб літ. «В», літня кухня літ. «І», сарай літ. «З», навіс літ. «Ж», відкрита веранда літ. «а3», ґанок літ. «а4», підпірна стіна літ. «К», колодязь №5, водопровід №6, свердловина №7, огорожі № 2-4, вимощення №№ 8, 9, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 1 березня 2016 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 9 листопада 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки викладені в касаційній скарзі доводи про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення потребують перевірки.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: приватний й нотаріус Харківського міського нотаріального округу БєсєдаТетяна Дмитрівна, управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання недійсним правочину та визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта