Cправа № 201/587/16-ц
Провадження № 2/201/994/2016р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору дійсним,

ВСТАНОВИВ :

18.01.2016р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору дійсним.

Провадження по справі відкрито ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 05.02.2016р. після надходження 04.02.2016р. відповіді про зареєстроване місце проживання відповідачки (а.с. № 18).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 04.12.2015р. - а.с. № 12) в позовній заяві посилалася на те, що позивач та відповідачка з 09.08.1997р. перебували у зареєстрованому шлюбі. 05.10.2009р. сторони склали шлюбний договір у письмовій формі та посвідчили його своїми підписами, проте відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Враховуючи, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, проте відповідачка ухиляється від його нотаріального посвідчення, то просила визнати дійсним шлюбний договір від 05.10.2009р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В наданій суду 01.03.2016р. заяві, представника позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 22, 23).

Представник відповідачки ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 30.11.2015р.) в межах наданих йому повноважень (а.с. № 25), позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти визнання дійсним шлюбного договору від 05.10.2009р. та в наданій суду 01.03.2016р. заяві просив розглядати справу за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. № 24).

За таких обставин, суд вважає за можливе на підстав ст.. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглядати справу за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами та враховуючи, що представником відповідачки надано заяву про визнання позовних вимог, то суд вважає за можливе винести по справі рішення на загальних засадах, встановлених ЦПК України.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 СК України, шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям.

Відповідно до ст. 94 СК України, шлюбний договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Судом встановлено, що 09.08.1997р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, актовий запис № 1108, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було видано свідоцтво про шлюб (а.с. № 7).

На сьогоднішній день, шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2012р. ( а.с. № 26-27).

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_5 ( а.с. № 28).

05.10.2009р. між позивачем та відповідачкою було укладено шлюбний договір, який підписаний сторонами та заперечень цьому представники сторін суду не надали.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009р. «Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також, чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Таким чином, з огляду на те, що шлюбний договір не підлягає державній реєстрації, а підлягає лише нотаріальному посвідченню, то положення ст. 220 ЦК України можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли між сторонами.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач звертався до відповідачки із заявою та вимогами, та просив її звернутися до нотаріальної контори для посвідчення шлюбного договору від 05.10.2009р., проте його заяви залишились без відповіді (а.с.№ 29).

Представник відповідачки, в наданій суду 01.03.2016р. заяві, не заперечував факт ухилення відповідачки від нотаріального посвідчення шлюбного договору через брак часу, зазначивши, що за специфікою своєї роботи, відповідачка перебувала у частих роз'їздах, в тому числі й закордон (а.с. № 24)..

Як вбачається з матеріалів справи, а також не заперечувалось представниками сторін, на виконання умов п. 2.2 шлюбного договору, між сторонами було розподілено спільне майно, а саме: кольє з платини, браслет з платини та золоті прикраси відповідачка залишила собі; швейцарський годинник Vacheron Constantin , золоті запонки та браслет було передано позивачу (а.с. № 4).

Таким чином, приймаючи до уваги що шлюбний договір від 05.10.2009р. не був нотаріально посвідчений з вини відповідачки, що визнано її представником у наданій суду заяві (а.с. № 24), підстав для визнання шлюбного договору нікчемним немає, враховуючи, що відбулося виконання договору (сторони розподілили коштовності між собою), то суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору дійсним задовольнити та визнати дійсним шлюбний договір від 05.10.2009р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487грн. 20коп., що підтверджується квитанцією (а.с. № 2).

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009р., ст.ст. 92, 94 СК України, ст. 220 ЦПК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання шлюбного договору дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним шлюбний договір від 05.10.2009р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 487 грн. 20коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.