АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/835/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1473/16Головуючий у 1-й інстанції Потетій А.Г. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

прокурора Лисенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури Кривоніс Р.Є.

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Чорноглазівська сільська рада, про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа: Чорноглазівська сільська рада, про визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги мотивує тим, що в 2005 році позивач вирішив побудувати в с. Долина Полтавського району зерносклад місткістю 600 тонн, для чого в сільраді отримав викопіювання з плану землекористування Чорноглазівської сільської ради на будівництво зерносховища. Полтавською райдержадміністрацією для обстеження вибраної земельної ділянки була створена Комісія у складі голови комісії, голови райдержадміністрації та членів, головного санітарного лікаря району, начальника державної пожежної інспекції, начальника районного відділу земельних ресурсів, начальника екологічної інспекції, головного архітектора району. Згідно Акту вибору та обстеження земельної ділянки під будівництво зерносховища від 18.02.2005 року дана земельна ділянка придатна для будівництва вказаного об'єкта. Санітарно-епідеміологічною станцією Полтавського району надано висновок №22 від 10.03.2005 р. щодо вибору ( відведення) земельної ділянки під забудову та придатність її для будівництва зерносховища. Після отримання погоджень звернувся до Управління комплексного проектування «Полтавакоопроект» для виготовлення проекту будівлі. У цьому ж році даною організацією виготовлений робочий проект зерносклада місткістю 600 тонн в с. Долина Полтавського району Полтавської області. Також було виготовлено кошторисну документацію ( зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва). Згідно рішення Чорноглазівської сільської ради позивачу надано в оренду земельну ділянку площею 5,28 га для розміщення господарського двору (рішення Чорноглазівської сільської ради 16 сесії 4 скликання №2 від 07.07.2005р.). Укладено типовий договір оренди землі від 07.07.2005р. на строк десять років. 12 липня 2005р. відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального Господарства Полтавської райдержадміністрації надано погодження №9 про відповідність вимогам ДБН Н 2.2-32004 проектної документації і можливість виконання будівельних робіт. У 2015 році позивачем було завершено будівництво зерносклада місткістю 600 тонн. Згідно довідки Чорноглазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за № 150 від 22.12.2015року зерносклад місткістю 600 тонн дійсно належить ОСОБА_3 і розташований за адресою : АДРЕСА_1. Згідно технічного паспорта на житлову будівлю ( зерносклад місткістю 600 тонн), розташований в АДРЕСА_1, виготовленого ФОП ОСОБА_6, станом на 24.12.2015 року нежитлова будівля складається з зерносклада місткістю 600 тонн (літ. А-1) загальною площею 1428.1 кв.м., господарської будівля ( літ. Б-1 ) загальною площею 19.8 кв.м . На даний час оформити право власності на вказаний обєкт позивач не має можливості, так як на нього заявляє майнові претензії громадянин ОСОБА_4 Він в 2010-2012 роках допомогав позивачу в будівництві, але за це останній з ним повністю розрахувався.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 - задоволено.

Визнаноза ОСОБА_3 ( податковий номер НОМЕР_1) право власності на нежитлову будівлю (зерносклад місткістю 600 тонн ),( літ. А-1) загальною площею 1428,1 кв.м., господарську будівлю (літ. Б-1) загальною площею 19,8 кв.м., що розташовані за адресою : АДРЕСА_1.

Судові витрати покладено на позивача.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку, оскаржив перший заступник керівника Полтавської місцевої прокуратури Кривоніс Р.Є. який, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що у 2005 році ОСОБА_3 вирішив побудувати в с. Долина Полтавського району зерносклад місткістю 600 тонн, для чого у сільраді отримав викопіювання з плану землекористування Чорноглазівської сільської ради на будівництво зерносховища (а.с. 5).

Полтавською райдержадміністрацією для обстеження вибраної земельної ділянки була створена Комісія у складі голови комісії, голови райдержадміністрації та членів, головного санітарного лікаря району, начальника державної пожежної інспекції, начальника районного відділу земельних ресурсів, начальника екологічної інспекції, головного архітектора району.

Згідно Акту вибору та обстеження земельної ділянки під будівництво зерносховища від 18.02.2005 року дана земельна ділянка придатна для будівництва вказаного обєкта (а.с. 6).

Санітарно-епідеміологічною станцією Полтавського району надано висновок №22 від 10.03.2005 р. щодо вибору ( відведення) земельної ділянки під забудову та придатність її для будівництва зерносховища (а.с. 7).

Після отримання погоджень ОСОБА_3 звернувся до Управління комплексного проектування «Полтавакоопроект» для виготовлення проекту будівлі. В цьому ж році даною організацією виготовлений робочий проект зерносклада місткістю 600 тонн в с. Долина Полтавського району Полтавської області. Також було виготовлено кошторисну документацію ( зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва) (а.с. 8-12).

Згідно рішення Чорноглазівської сільської ради позивачу надано в оренду земельну ділянку площею 5.28 га. для розміщення господарського двору (рішення Чорноглазівської сільської ради 16 сесії 4 скликання №2 від 07.07.2005р.). Укладено типовий договір оренди землі від 07.07.2005р. терміном на десять років.

12 липня 2005р. відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального Господарства Полтавської райдержадміністрації надано погодження №9 про відповідність вимогам ДБН Н 2.2-32004 проектної документації і можливість виконання будівельних робіт (а.с. 15).

В 2015 році позивачем було завершено будівництво зерносклада місткістю 600 тонн.

Згідно довідки Чорноглазівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за № 150 від 22.12.2015року зерносклад місткістю 600 тонн дійсно належить ОСОБА_3 і розташований за адресою : АДРЕСА_1 (а.с. 16).

Згідно технічного паспорта на житлову будівлю (зерносклад місткістю 600 тонн) розташований в АДРЕСА_1, виготовленого ФОП ОСОБА_6 станом на 24.12.2015 року нежитлова будівля складається з зерносклада місткістю 600 тонн ( літ. А-1 ) загальною площею 1428.1 кв.м., господарської будівля ( літ. Б-1 ) загальною площею 19.8 кв.м .

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що на даний час оформити право власності на вказаний обєкт позивач не має можливості, так як на нього заявляє майнові претензії громадянин ОСОБА_4 Він в 2010-2012 роках допомогав позивачу в будівництві, але за це останній з ним повністю розрахувався. Позивач не має іншої можливості оформити право власності на належне йому майно у інший спосіб, ніж у судовому порядку. З урахуванням вимог ст. ст. 3, 392, 319, 328, 331 ЦК України місцевий суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суднеправильно застосував норми матеріального права, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Предметом даного спору є визнання права власності на новостворене нежитлове приміщення.

Позов пред»явлено до відповідача ОСОБА_4.

Підставою задоволення позову, як вказав місцевий суд, є те, що на даний час оформити право власності на вказаний об»єкт позивач не має можливості, так як на нього заявляє майнові претензії громадянин ОСОБА_4

Матеріали справи не містять даних про відмову компетентного органу в оформленні права власності на ім»я позивача, також матеріали справи не містять даних про існування майнових претензій громадянина ОСОБА_4

У мотивувальній частині судового рішення місцевий суд послався на на те, що згідно рішення Чорноглазівської сільської ради позивачу надано в оренду земельну ділянку площею 5.28 га. для розміщення господарського двору (рішення Чорноглазівської сільської ради 16 сесії 4 скликання №2 від 07.07.2005р.). Укладено типовий договір оренди землі від 07.07.2005р. на строк десять років. Проте, у матеріалах справи відсутні як зазначене рішення сільської ради, так і договір оренди.

Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони побудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Позивачем не надано доказів того, що земельна ділянка відведена під будівництво нежилової будівлі. Отже, у даному випадку за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України має місце самочинне будівництво, оскільки нежитлова будівля побудована на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-1328цс15 від 28.01.2015 р., яка за ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів України, згідно з частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. До початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Особа, яка здійснила самочинне будівництво об'єкта на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, не може набути право власності на нього в порядку статті 331 ЦК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-2023цс15 від 02.12.2015 р., яка за ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів України, згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним.Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). З контексту частин третьої та четвертої статті 376 ЦК України випливає, що частина третя цієї статті застосовується не лише до випадків порушення вимог законодавства щодо цільового призначення земель, а й до випадків, коли такого порушення немає, але особа здійснює будівництво на земельній ділянці, яка їй не належить.Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду ухвалене з порушенням вимог матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури Кривоніс Р.Є. - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 09 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Чорноглазівська сільська рада, про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :