Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Кредит Європа банк», третя особа - ОСОБА_5, про захист прав споживача та визнання недійсною умови кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Кредит Європа банк» (далі - ПАТ «Кредит Європа банк»), третя особа - ОСОБА_5, про захист прав споживача та визнання недійсною умови кредитного договору, який мотивовано тим, що 28 серпня 2008 року між «Кредит Європа банк» та ОСОБА_5, в якості позичальника і ОСОБА_4, в якості поручителя було укладено Договір про надання споживчого кредиту №00009-CL-53, в п.1.20. якого зазначено: У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків (далі «Третейський суд») ОСОБА_7. Третейський суд знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддею, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

Позивач вважає, що вказаний пункт договору обмежує його права споживача, порушує принцип рівності сторін за договором, не відповідає вимогам законодавства. Відповідно до пункту 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» (у редакції чинною на час укладення спірного договору) третейським судам заборонено розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Законом України від 03.02.2011 року № 2983-VI «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам», частину 1 статті 6 Закону України «Про третейські суди»доповнено п. 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Тобто умова Договору яка викладена в п. 1.20 Договору щодо третейського розгляду спорів, суперечить п. 14 частини 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», а тому є нікчемною, такою, що порушує права Відповідачів, як споживачів банківських послуг. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджуються, суперечать Закону України «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» та ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка регулює питання не тільки надання споживчого кредиту, але й правовідносини, які виникають між сторонами кредитного договору вже під час його дії.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати недійсним п.1.20. Договору про надання споживчого кредиту №00009-CL-53 від 28 серпня 2008 року про третейське застереження укладений ПАТ «Кредит Європа банк» та ОСОБА_5, в якості позичальника і ОСОБА_4, в якості поручителя.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано частково недійсним п. 1.20 договору про надання споживчого кредиту № 00009-CL-53 від 28 серпня 2008 року про третейське застереження у частині застосування положень цього пункту договору до поручителя ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судом апеляційної інстанції повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Як вбачається зі змісту договору про надання споживчого кредиту № 00009-CL-53 від 28 серпня 2008 року, його сторонами є кредитор ПАТ «Кредит Європа банк», позичальник ОСОБА_5 та поручитель ОСОБА_4, підписаний договір трьома сторонами, а саме: кредитором, позичальником та поручителем.

В ході судового розгляду справи встановлено, що питання про залучення ОСОБА_5 до участі у справі в якості співвідповідача не ставилося, судом першої інстанції ОСОБА_5.в якості відповідача не залучена, в той час як вона є стороною спірного правочину.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про те, що судом першої інстанції порушено вимоги цивільного процесуального законодавства щодо залучення до участі у справі співвідповідача.

Крім того, скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що висновок суду першої інстанції про визнання п. 1.20 кредитного договору частково недійсним на підставі п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» є невірним, оскільки на момент укладання договору та його підписання сторонами зазначене положення закону не існувало, а тому не може бути підставою для визнання п. 1.20 кредитного договору недійсним.

Визнаючи частково недійсним пункт договору, суд першої інстанції, враховуючи положення ст. 12 Закону України «Про третейські суди», виходив із того, що регламент Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків не був невід'ємною частиною договору та не надавався ОСОБА_4, як поручителю, що виключало можливість ознайомлення з його змістом та умовами розгляду справи в третейському суді.

Разом із тим, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, правильно звернув увагу, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи своє рішення відсутністю в договорі регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, а також посилання місцевого суду на ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки позовні вимоги щодо цього позивачем не заявлялися.

Такі висновки суду апеляційної інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова