Справа №490/2356/16-ц 31.05.2016 31.05.2016 31.05.2016
Провадження №22-ц/784/1165/16
Справа №1490/2356/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Прохоров П.А.
Провадження № 22ц-784/1165/16 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

31 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Тищенко Л.С.,

за участю:

- відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

- представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2013 року за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПАТ «СК ВУСО») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позивач зазначав, що 31 серпня 2010 року сталася ДТП за участю автомобіля «BMW 316» під керуванням ОСОБА_3 і який належить на праві власності ОСОБА_2 та автомобіля «ВАЗ 2112» під керуванням ОСОБА_6

Автомобіль «ВАЗ 2112» був застрахований у ПАТ «СК ВУСО».

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2010 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_3 закрито у зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Вартість завданого автомобілю «ВАЗ 2112» збитку складає 10 877 грн.

22 жовтня 2010 року ПАТ «СК»ВУСО» визнало зазначену подію страховим випадком і здійснило виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «ВАЗ 2112» в розмірі 10 697 грн.

Посилаючись на те, що після виплати страхового відшкодування до ПАТ «СК «ВУСО» в межах фактичних витрат перейшло право на отримання від винної особи компенсації виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 10 697 грн., ПАТ»СК «ВУСО» просило стягнути зазначену суму коштів з відповідачів в порядку регресу в солідарному порядку.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2013 року позов задоволено.

Постановлено стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «СК»ВУСО» 10 687 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 214 грн. 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині стягнення в солідарному порядку з неї та ОСОБА_3 шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові відносно неї відмовити, посилаючись на відсутність її вини в заподіянні шкоди.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

02 листопада 2009 року між ВАТ СК «ВУСО» та ОСОБА_6 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу за умовами якого застраховано автомобіль «ВАЗ 2112» н.з. НОМЕР_1 з установленням строку дії договору до 01 листопада 2010 року.

31 серпня 2010 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW 316» н.з.НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, власником якого є ОСОБА_2, та автомобілем «ВАЗ 2112» н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб «ВАЗ 2112».

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2010 року адміністративне провадження відносно ОСОБА_3 закрито у зв'язку із спливом строку притягнення до адміністративної відповідальності.

У зв'язку з настанням страхового випадку ПАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування в розмірі 10 687 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №13107 від 22 жовтня 2010 року.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Суд, встановивши, що позивачем у порядку та межах, визначених законом, було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_6, тому він має право вимагати стягнення збитків у розмірі виплаченої суми страхового відшкодування з винної у заподіяні шкоди особи.

Разом з тим, покладаючи обов'язок відшкодувати шкоду в солідарному порядку, суд першої інстанції припустився помилки, застосовуючи принцип солідарної відповідальності.

Солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об'єднані спільним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій.

Відповідно до ч. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Із витягу з Єдиного реєстру довіреностей, наданого ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції видно, що на час ДТП, ОСОБА_3 керував вказаним вище транспортним засобом на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 26 червня 2010 року.

Наведені обставини також підтвердив ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції, пояснивши, що у 2009 році він придбав транспортний засіб марки «BMW 316» на підставі нотаріально посвідченої довіреності . З цього часу він володів та користувався вказаним автомобілем і не звертався в органи ДАІ для його переоформлення на своє ім'я.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст.1187 ЦК України).

Оскільки ОСОБА_2 під час ДТП не здійснювала діяльності, яка в розумінні ст. 1187 ЦК України становить джерело підвищеної небезпеки, зокрема, не використовувала та не зберігала належний їй автомобіль «BMW 316», у суду першої інстанції не було підстав для покладання на ОСОБА_2 відповідальності за завдану шкоду, в тому числі в солідарному порядку.

За такого, рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 10 687 грн. матеріальної шкоди та судового збору на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з узваленням нового рішення, про відмову в позові в цій частині.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 236 грн. 07 коп. судового збору, сплаченого нею при подачі апеляційної скарги.

Рішення в частині стягнення із ОСОБА_3 матеріальної шкоди не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 10 687 грн. матеріальної шкоди та 214 грн. 60 коп. судового збору скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити.

В іншій частині вказане рішення суду залишити без змін.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_2 236 грн. 07 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді :