Справа № 2/593/207/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді Данилів О.М.

при секретарі Соколовській Н.Я.

за участі представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_3 до Саранчуківської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, вказуючи, що після смерті його батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді 2/3 частин будинковолодіння, що знаходиться на АДРЕСА_1 і хоч він є спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила йому у видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавцям зазначеної частини будинковолодіння, звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за ним право на вищевказане спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_3 підтримала, просить їх задоволити.

Представник Саранчуківської сільської ради Бережанського району у судове засідання не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, вважає підставними позовні вимоги позивача, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення представника позивача та взявши до уваги письмову заяву відповідача і дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а матір позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, то питання про спадкування належного їм майна слід вирішувати, керуючись чинним на той час законодавством, а саме Цивільним кодексом Української РСР.

Згідно ст. ст. 524, 529, 548 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що позивач на день відкриття спадщини проживав в АДРЕСА_1 Цей двір відносився до суспільної групи колгоспного двору, членами якого були: позивач ОСОБА_3 та його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, і їм усім на праві спільної сумісної власності належало по 1/3 частині будинковолодіння.

Цей факт підтверджується показами представника позивача, довідками Саранчуківської сільської ради за № 398 від 22 вересня 2015 року та № 164 від 4 квітня 2016 року, інформаційною довідкою про технічний стан нерухомого майна та технічним паспортом на будинковолодіння, що знаходиться на АДРЕСА_1 які були видані Бережанським ОК МБТІ 25 березня 2016 року.

Із оглянутого у судовому засіданні свідоцтва про народження серії V-УР № 0832897, виданого 1 серпня 1963 року на ім"я позивача видно, що він є сином спадкодавців ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Із пояснень представника позивача видно, що позивач після смерті батьків прийняв спадщину так як фактично вступив в управління спадковим майном, бо залишився проживати у будиноволодінні, у якому проживав разом з батьками до їх смерті, однак через відсутність правовстановлюючих документів на ім"я його батьків про належність їм зазначених часток у будинковолодінні, не мав змоги переоформити їх на себе.

Із свідоцтв про смерть видно, що батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а матір позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Після їх смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді 2/3 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивач, являючись єдиним спадкоємцем належного його батькам спадкового майна, прийняв спадщину, але через відсутність правовстановлюючих документів на належні покійним частки у будинковолодінні, не мав можливості переоформити його на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивача і визнати за ним право на спадкове майно, що залишилося після смерті його батьків.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 174, 212-215, 294, 296 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК Української РСР, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у вигляді 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у вигляді 1/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області Данилів О.М.