Справа № 463/6369/14-ц
Провадження № 2/463/79/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 районної адміністрації ЛМР, Управління капітального будівництва ЛМР, ОСОБА_3 ОСОБА_7 Інтернешнл про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому неодноразово уточнював, остаточно просив стягнути з відповідачів на його користь 39 662,88 грн. матеріальної шкоди та 20 000,00 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що 29 листопада 2011 року близько 00 год. 50 хв. у м.Львові на вул.Пасічній, 71, керуючи належним йому транспортним засобом марки «Mercedes», д.н.з. AF668RY, здійснив наїзд на перешкоду, а саме розриту проїзну частину дороги глибиною 30-35 см. Інспекторами ДАІ щодо позивача було складено протокол про порушення вимоги п.12.1 ПДР України. Постановою Галицького районного суду м.Львова від 08.12.2011 року провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст..124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що оскільки перешкода, на яку він здійснив наїзд була частково засипана піском, попереджувальних знаків про існування такої перешкоди не було (встановлений дорожній знак «Дорожні роботи» не вважає таким, що розкриває інформацію про наявну на проїжджій частині дороги яму), враховуючи темну пору доби та дорожню ситуацію він не міг знати про перешкоду на дорожньому полотні. Внаслідок ДТП автомобілю позивача було завдано матеріальної шкоди, а самому позивачу моральної шкоди, які він просить стягнути з відповідачів на свою користь. Тому, звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

В судовому засіданні представництво інтересів позивача здійснював представник, від якого надійшло клопотання про розгляд справи без позивача та його представника.

Представник відповідача ОСОБА_6 районної адміністрації ЛМР в останньому судовому засіданні був відсутній, дав необхідні пояснення. Крім того подав заперечення, які обґрунтовував тим, що ОСОБА_6 районна адміністрація ЛМР не організацією експлуатуючою дорогу. Крім того, згідно рішення виконавчого комітету ЛМР №538 від 23.05.2011 року управлінню капітального будівництва ЛМР було надано функції замовника і дозвіл на проектування, будівництво, капітальний ремонт, реконструкцію та реставреційно-ремонті роботи обєктів, в тому числі реконструкція вулиці Пасічної. Зважаючи на те, що ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача відбулась в період проведення ремонтних робіт ТОВ «ОСОБА_7 Інтернешнл» на замовлення управління капітального будівництва ЛМР, то ЛРА не може нести відповідальність за заподієну позивачу шкоду. Крім того, покликаючись на постанову Галицького районного суду м.Львова від 08.12.2011 року, вважає, що автомобіль позивача був пошкоджений внаслідок неврахування обстановки на дорозі, на якій велися ремонтні дороги, самим водієм і порушення ним Правил дорожнього руху.

Представник відповідача, Управління капітального будівництва ЛМР в судовому засіданні проти позову заперечив. Додатково пояснив, що згідно рішення виконавчого комітету ЛМР №538 від 23.05.2011 року управлінню капітального будівництва ЛМР були надані функції замовника та дозвіл на проектування, будівництво, капітальний ремонт, реконструкцію та реставраційно-ремонті роботи обєктів, видатки на які у 2011 році будуть провадитись за рахунок коштів бюджету розвитку міста та цільового фонду розвитку соціальної інфраструктури м.Львова із зазначенням конкретних обєктів. Серед цих обєктів була і реконструкція вулиці Пасічної, проведення якої доручено відповідно до укладеного з управлінням договору №14/1 від 26.08.2011 року ТОВ ОСОБА_7 Інтернешнл. Згідно вказаного договору встановлено строки виконання реконструкційних робіт, зокрема початок - 26.08.2011 року, закінчення робіт 30.01.2012 року. Крім того, передбачено обовязок підрядника утримувати будівельний майданчик у належному стані. Зважаючи на те, що шкода була заподієна позивачу в період проведення на вул.Пасічній робіт по реконструкції, тобто коли відповідні роботи не були завершені, то відповідальним за безпеку дорожнього та пішохідного руху на території будівельного майданчика було ТОВ «ОСОБА_7 Інтернешнл».

Представник відповідача, ТОВ «ОСОБА_7 Інтернешнл», в судовому засіданні проти позову заперечив. Додатково пояснив, що оскільки з предявленого позивачем позову не вбачається інформації про притягнення інших крім позивача, осіб до відповідальності за порушення ПДР чи інших норм та правил, що спричинили ДТП за участю автомобіля позивача, не вбачає підстав для завдоволення позовних вимог позивача предявлених до відповідача ТОВ «ОСОБА_7 Інтернешнл». Крім того, покликався на те, що посадових осіб ТОВ «ОСОБА_7 Інтернешнл» не притягали до відповідальності за ст.140 КУпАП (порушення норм та правил утримання доріг та недоліки цим спричинені), а відтак вина відповідача у спричиненому ДТП не встановлена.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд вважає, що в позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6 районної адміністрації ЛМР, Управління капітального будівництва ЛМР, ОСОБА_3 ОСОБА_7 Інтернешнл про відшкодування шкоди слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.11.2011 року відносно позивача ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушенні серії ВС1 №259550, з якого вбчається, що останній 29.11.2011 року о 01 год. 00 хв. на вул.Пасічній, 71, у м.Львові, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes», д.н.з. AF668RY, не врахував дорожню обстановку (велися ремонтні роботи проїжджої частини), не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (розриття проїзної частини глибиною 0,3 м.), завдавши технічних пошкоджень автомобілю, чим порушив вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП (а.с.10).

Згідно постанови Галицького районного суду м.Львова від 08.12.2011 року провадження по справі стосовно ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП закрито, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.11).

З матеріалів позовної заяви та з пояснень сторони позивача, даних в попередніх судових засіданнях встановлено, що внаслідок наїзду на перешкоду було пошкоджено автомобіль позивача, а саме піддон двигуна, з якого витекло масло, внаслідок чого двигун було виведено з ладу, а відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Статтею 1166 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, частинами 1 та 2 якої передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, чинним законодавством передбачено обовязок відшкодувати майнову шкоду особою, яка її завдала, виключно у випадку наявності вини цієї особи.

Як вбачається зі змісту постанови Галицького районного суду м.Львова від 08.12.2011 року, в судовому засіданні ОСОБА_5 факту наїзду на перешкоду не заперечив та пояснив, що в'їхав у розриту ділянку дороги та пошкодив власний автомобіль, оскільки автомобіль, який рухався по зустрічній смузі руху засліпив його. Тому з даних пояснень, суд робить висновок про те, що позивачу згідно ПДР при виникненні ситуації, яка перешкоджає належним чином оцінити дорожню обстановку (в даному випадку було засліплено світлом зустрічної автомашини), йому необхідно було припинити рух і переконатись у відсутності будь-яких перешкод, які б могли призвести до ДТП

Суд критично ставиться до пояснень представника позивача як на підставу виникнення у нього права на відшкодування шкоди покликання на те, що попереджувальних знаків про існування такої перешкоди не було, а встановлений дорожній знак «Дорожні роботи», який вважає таким, що не розкриває інформацію про наявну на проїжджій частині дороги вибоїну.

Відповідно до підпункту 1.37 пункту 33.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України, дорожній знак «Дорожні роботи» встановлюється на ділянках дороги, на яких виконуються такі робити. Вказаний знак відноситься до категорії попереджувальних та встановлюється тимчасово на період, необхідний для виконання відповідних робіт на дорозі.

На думку суду, встановлення дорожнього знаку "Дорожні роботи" є достатнім щодо інформування учасників дорожнього руху про проведення ремонтних робіт на відповідній ділянці дорожнього полотна. Інших дорожніх знаків щодо характеру проведених робіт, ПДР не передбачено. Отже, учасники дорожнього руху зобов'язані вжити всіх необхідних заходів зі своєї сторони щодо безпечності проїзду вказаної ділянки дороги. Крім цього, знак "Дорожні роботи" передбачає обмеження швидкості руху.

Факт винесення постанови від 08.12.2011 року про закриття адміністративної справи відносно позивача ОСОБА_5 за ст.124 КУпАП не є підставою вважати, що винуватцями пошкодження його майна є організації експлуатуючі дорогу. Оскільки судом винесено постанову на підставі того, що в результаті власної неуважності правопорушником не спричинено шкоди іншим учасникам дорожнього руху чи будь-якому майну, а спричинено шкоду лише собі.

Тому суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу матеріальної шкоди. Крім того, заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, яка пов'язана з матеріальною. Оскільки відмовлено у відшкодуванні матеріальної шкоди, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, за винятком випадків, передбачених законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судом в процесі розгляду справи не встановлено загальних підстав цивільно-правової відповідальності для вирішення спору про відшкодування моральної шкоди, а саме: не знайшло свого підтвердження наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювавча, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У звязку з недоведеністю позовних вимог щодо завдання матеріальної шкоди, суд не вважає за можливе вирішити питання про відшкодування моральної шкоди, оскільки право на таке відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України має особа, якій завдану моральну шкоду внаслідок порушення її прав.

Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими у звязку з чим в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215,294 ЦПК України, ст.ст.15,16,1166 ЦК України суд,

в и р і ш и в:

В позові відмовити.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.