Справа № 638/5200/15-ц
Провадження № 2/638/732/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
28 вересня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого: судді Грищенко І.О.
при секретарі Самогньозд О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП,
03.04.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму матеріальної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1 000, 00 грн.
В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, збільшивши суму позову, з урахування визначеної висновком судової автотоварознавчої експертизи суми матеріальної шкоди, просив стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 154 284, 56 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 1 500, 00 грн. та судовий збір в розмірі 1 542, 85 грн. Зазначив, що в добровільному порядку відповідач не відшкодовує завдану в результаті ДТП матеріальну шкоду, через що вимушений звернутися з даним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, направив представника ОСОБА_3, якого уповноважив представляти його інтереси в суді на підставі договору про надання правової допомоги.
Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму завданої в результаті ДТП матеріальної шкоди в розмірі 154 284, 56 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 1 500, 00 грн. та судовий збір. Не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді.
Відповідач ОСОБА_2 на судове засідання 06.06.2016 року, 26.08.2016 року та 28.09.2016 року повторно, поспіль не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не надав, представника, який би діяв від його імені, не направив, заяви про відкладення судового засідання або про розгляд справи у його відсутність, не представив. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення уповноваженого представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом справи встановлено, що ОСОБА_2 22.04.2014 року о 00-40 год. керуючи автомобілем «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на вул. Убійвовк у м. Харкові не виконав вимоги дорожнього знаку „Надай дорогу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Acura MDX», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1, чим порушив п.18.1 ПДР України.
Постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.05.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченного ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Внаслідок ДТП транспортному засобу «Acura MDX», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО №096709, копію якого долучено до матеріалів справи, завдано механічні пошкодження.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
В процесі розгляду справи представником позивача заявлено клопотання про призначення судової авто товарознавчої експертизи. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 09.09.2015 року клопотання задоволено, призначено у справі судову авто товарознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ОСОБА_5
27.10.2015 року судовим експертом складено висновок судової авто товарознавчої експертизи №182С, за даними якого вартість матеріальної шкоди, завданої автомобілю «Acura MDX», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, пошкодженого при ДТП 22.04.2014 року в цінах на момент складання висновку становить 204 284, 56 грн.
З урахуванням даних висновку позивачем подано уточнену позовну заяву.
Сума завданої в результаті ДТП матеріальної шкоди, відповідно до висновку експерта складає 204 284, 56 грн. (за вирахуванням сплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 50 000, 00 грн.), становить: 204 284, 56 50 000, 00 = 154 284, 56 грн.
Крім того, за проведення судової авто товарознавчої експертизи позивачем сплачено 1 500, 00 грн., що підтверджується даними акту прийому-передачі робіт від 27.10.2015 року та квитанцією № 197482 від 16.11.2015 року, які долучено до матеріалів справи.
Відтак, вирішуючи спір, пов'язаний з відшкодуванням шкоди, завданої взаємодією кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема, зіткненням транспортних засобів, слід виходити з того, що у цьому випадку шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто з урахуванням принципу вини.
Стаття 22 ЦК України встановлює, що особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
В даному випадку збитками є витрати, які позивач мусить зробити або зробив для відновлення свого порушеного права.
Відшкодування збитків є мірою відповідальності, що застосовується за наявності вини заподіювача шкоди і причинного зв'язку між самою шкодою та неправомірними діями особи, що заподіяла шкоду. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ЦК України). Обов'язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків.
Відповідно до вимог ст.. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відшкодування пошкодженої речі.
Згідно з положеннями ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Суд зазначає, що належними та достатніми доказами, наявними в матеріалах справи, підтверджено, що розмір збитків, завданих пошкодженням відповідачем у ДТП транспортного засобу позивача, становить 154 284, 56 грн. та витрати позивача, понесені на проведення експертного дослідження з встановлення розміру завданої матеріальної шкоди, які становлять 1500 грн.
Відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
В процесі розгляду справи позивач довів суду ті обставини, що протиправними діями відповідача йому завдано матеріальну шкоду.
Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду, що підтверджені документально, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в порядку, передбаченому ч.1 ст. 88 ЦПК України
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в розмірі 154 284, 56 грн., витрат позивача, понесених на проведення судової авто товарознавчої експертизи в розмірі 1500 грн. та судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду та з урахуванням збільшення ціни позову, в розмірі 1 542,85 грн., що підтверджено документально.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, ч.1 ст.88, ч.4 ст. 169, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, в розмірі 154 284,56 грн. (сто п'ятдесят чотири тисячі двісті вісімдесят чотири гривні 56 коп. та витрати на проведення судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 1 500,00 грн. (одна тисяча п'ятсот гривень).
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 542, 85 грн. (одна тисяча п'ятсот сорок дві гривні 85 коп.)
Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя: І.О.Грищенко