Справа № 580/1207/16-ц
Номер провадження 2/580/495/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2016 року Лебединський районний суд
в складі: головуючого судді - Гури А. О.,
секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.
з участю позивачки ОСОБА_1,
Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є публічною людиною, займається громадською роботою, що підтверджується наданими копіями почесних грамот, подяк, дипломів. Вона 35 років пропрацювала журналістом в газеті «Життя Лебединщини», займала відповідальні посади, ветеран праці. Була обрана довіреною особою кандидатів у депутати до Верховної ради України ОСОБА_3 та ОСОБА_4, є засновником Сумської обласної газети для інвалідів «Не втрачаймо надію», яку в 2009 року з власної ініціативи передала іншому засновнику з юридичним статусом - громадської організації Лебединської районної організації інвалідів. Крім того, є членом Координаційної ради при Лебединській районній адміністрації, членом Національної спілки журналістів України, а також автором трьох персональних книжок: «Село, а в ньому люди», «Причетність до великого» і «Щоденник солдатської матері».
Не дивлячись на це, протягом 2013-2016 років вона постійно отримує приниження та образи зі сторони відповідачки ОСОБА_2.
Так, 13.06.2016 року після закінчення попереднього судового засідання, в якому вона представляє інтереси свого сина - ОСОБА_5, а відповідачка по цій справі є ОСОБА_2, остання нанесла їй образу, і, навіть, усну погрозу її життю, що викликало в неї стреси, повязані з побоюванням за своє життя, які завдають постійного головного болю, відсутність здорового сну, додаткові моральні страждання та загострення хронічних захворювань. Крім того, невдовзі після цього, в червні 2016 року, перебуваючи на городі господарства, яке розташоване по вул. Козіївка, 74 в м. Лебедині, на належить її сину - ОСОБА_5 Леонідовичу- садила городину. Відповідачка ОСОБА_2 зайшла безпосередньо на грядки, де вже зявилися сходи, почала на них топтатись. Також остання, починаючи з ранньої весни і понині, випускає з власного двору № 78 по вул. Козіївка, свою птицю - курей і курчат, які безперешкодно (паркану між господарства № 74 та 76 немає) потрапляли на город її сина, наносячи шкоду городині. Нанесені збитки ОСОБА_2 не відшкодовує, не вибачається, а тільки продовжує її ображати, дозволяє собі нецензурно висловлюватися на її адресу. З цього приводу вона викликала працівників поліції, на її виклик приїхали два чоловіка, в їх присутності ОСОБА_2 продовжила нецензурно її ображати, свідком цього був поліцейський ОСОБА_6
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та доповнила їх, в частині стягнення з відповідачки коштів витрачених нею за подання оголошення в газеті «Урядовий курєр» в сумі 462 грн.
В своїх поясненнях вона зазначила, що протягом 2013-2016 років її сусідка, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, - ОСОБА_2 постійно зводить наругу над нею, не даючи можливості господарювати в будинку та господарстві, що повноправно належить її сину ОСОБА_7, який до літа 2016 року проходив службу в зоні АТО. Спочатку вона чинила перепони у купівлі частини цього будинку, потім постійно її ображала, принижувала у присутності інших сусідів, тому вона вимушена була неодноразово звертатись до органів поліції для вжиття заходів до її протиправної поведінки.
Так, навесні 2016 року, коли вона перебувала на садибі свого сина по вул.. Козіївка 74, до неї на город підбігла відповідачка ОСОБА_2 та почала її ображати, а потім витовкла посаджену нею розсаду городини, провокуючи її на вжиття відповідних заходів. Вона викликала працівників поліції, які відбирали у неї пояснення і вона в їх присутності продовжувала її ображати негарними та нелексичними словами.
Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 22.10.2016 року № 198, і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки в судове засідання.
На підставі ст. 169 ч. 4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, він вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 пояснив, що він працює у Лебединському відділенні поліції, і особисто двічі виходив до господарства ОСОБА_2, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, для відібрання пояснень за заявою ОСОБА_1 про неправомірні дії ОСОБА_2 Перший раз це було в 2015 році, коли ОСОБА_1 зверталась з заявою про те, що невстановлена особа ходить до належного її сину господарства по вул.. Козіївка 74 та протиправно розбирає прибудинкові забудови, що знаходяться в спільній власності її сина та іншої особи. При перевірці було встановлено, що співвласник другої частини господарства по вул.. Козіївка 74 надав доручення ОСОБА_2 з правом розпоряджатись належною йому частиною господарства, навіть і продавати від його імені. В його присутності ОСОБА_2 не ображала ОСОБА_1 Про наслідки розгляду цієї заяви йому не відомо. Другий раз він виходив за заявою ОСОБА_1 до господарства ОСОБА_2 весною 2016 року з метою відібрання у неї пояснення з приводу незаконного поселення в частині будинку, що належала співвласнику сина ОСОБА_1 І цього разу він не чув від ОСОБА_2 образ на адресу ОСОБА_1
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що працює секретарем судового засідання Лебединського районного суду і в червні 2016 року вони розглядали справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Після закінчення судового засідання сторони залишились в залі, а вона вийшла і не чула, яка між ними була розмова. Будь-яких погроз зі сторони ОСОБА_2 вона не чула.
Вислухавши позивачку, свідків та вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного:
Дані стосунки між сторонами виникли х цивільних правовідносин, які регулюються ст.. 23, 280 та 1167 ЦК України.
Положеннями ч. 1 ст. 297 ЦК України передбачено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі.
Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.
Як роз'яснено у п. п. 15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.
У справі зазначеної категорії, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В судовому засіданні позивачкою доведен, що вона є публічною особою, що підтверджено ксерокопіями численних грамот та подяк від органів влади , дипломами та вирізками з друкованих засобів масової інформації (а.с.37-59).
Разом з тим, нею не доведені факти її приниження та образ зі сторони відповідачки.
Допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили, що відповідачка ОСОБА_2 навесні 2016 року та 13.06.2016 року ображала позивачку, принижувала її честь та гідність, чи ділову репутацію, як публічної особи та громадської діячки.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Оскільки в судовому засіданні не доведені винні дії відповідачки відносно позивачки щодо образ останньої, приниження її честі, гідності та ділової репутації, підстав для відшкодування їй моральної шкоди немає.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 23, 280, 1167 ЦК України суд,
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди відмовити в звязку з недоведеністю.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя : Гура А. О.