Справа №2/359/425/2016

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2016 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючого судді Саган В.М.,
при секретарі Степаненко А.О.
розглянувши у відкритому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,
встановив:
Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 06.11.2015 року цивільну справу за позовом ПАТ «Ідея банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави, передано до Бориспільського міськрайонного суду Київської області для розгляду за підсудністю.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень щодо позову не надходило, а тому суд прийняв рішення про заочний розгляд відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, оскільки представник позивача проти такого порядку не заперечував.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до умов кредитного договору Банк (позичальник) має право ініціювати перед позичальником (відповідачем) перегляд зміни процентної ставки з відповідним повідомленням про це позичальника рекомендованим поштовим відправленням на адресу позичальника, вказану в договорі. Якщо позичальник не погоджується з запропонованим Банком переглядом (зміною) фіксованої процентної ставки по кредиту, він зобовязаний протягом встановленого в договорі строку письмово повідомити Банк про свою незгоду.
ПАТ «Ідея Банк» зобовязання за вказаним кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, що підтверджується даними меморіального ордеру від 13.02.2012 р. (а.с.19).
Відповідно до п.1 §3 вказаного договору застави транспортного засобу заставодержатель (ПАТ «Ідея Банк») має право вилучити предмет застави, разом з документами та ключами до нього, в заставодавця (ОСОБА_1А.) та/або в третіх осіб, де б та в кого б він не знаходився, й передати його на зберігання на майданчик заставодержателя або сторонньої організації (особи) зберігача, та/або зняти реєстраційні номери з транспортного засобу, у разі настання будь-якої з обставин, передбачених п.1 §5 Договору та/або у випадку порушення заставодавцем п.5 §5 Договору, а також управляти ним та зберігати його за рахунок заставодавця та до усунення порушень, чи обставин, які стали підставою вилучення предмету застави.
Відповідно до п.1 §5 Договору застави заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором та/або цим Договором; виявлення заставодержателем погіршення стану предмета застави, або зменшення його вартості понад нормальний фізичний знос, або фактичної часткової відсутності предмету застави, смерті заставодавця та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.
Відповідно до п.2 §5 Договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Відповідно до ч.6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави.
Відповідно до ч.1 ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Порядок звернення стягнення на заставлене майно також передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Згідно до ст. 25 вказаного вище Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншої особою-покупцем або на публічних торгах.
Крім того, відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
Відповідно до вимог статті 25 Закону «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволені судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації.
Таким чином, виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу покупцю неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ «Ідея Банк», а відтак його необхідно вилучити у відповідача та передати його позивачу.
Згідно ст.. 541 ЦК України, солідарний обов»язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у неподільності предмета зобов»язання, разом з тим, солідарний порядок стягнення судових витрат цивільним процесуальним кодексом України не передбачено.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача ОСОБА_1 обов'язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1376,42 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України, ст. ст. 19, 20 ЗУ «Про заставу», ст.ст. 25, 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. ст.ст. 10,11, 57, 60,88,169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.
Суддя