Справа № 715/909/16-ц
Провадження № 2/715/478/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

Судді Цуркана В.В.

секретаря судового засідання Майщук С.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності за набувальною даністю, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання права власності за набувальною даністю.

Свої вимог обґрунтовує тим, 11 листопада 1998 р. в с. Просіка по вул. Буковинська, 108 Глибоцького району Чернівецької області, помер ОСОБА_5, який постійно зареєстрований та проживав за вищевказаною адресою. Померлий ніколи не був одружений та не перебував в будь-якому іншому шлюбі, дітей не мав. Починаючи з 1996 року разом з батьками вона проживала у вищевказаному домоволодінні, разом з ОСОБА_5 вели спільне господарство, сплачували комунальні платежі. Після смерті останнього батьки перестали вести господарство, а вона продовжувала доглядати за майном померлого.

Домоволодіння що розташоване по вул. Буковинській, 108 в с. Просіка Глибоцького району Чернівецької області, належало померлому ОСОБА_5 проте він, за життя не оформив правовстановлюючі документи на вказане спадкове майно та не зареєстрував належним чином право власності на своє майно.

У зв'язку з одруження вона зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, проте на сьогоднішній день продовжує проживати у вказаному житлового будинку. Вказує на те, що добросовісно та безперервно володію та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Отже, після смерті власника минуло вже більш ніж 10 років, після чого вона продовжую володіти та користуватися його нерухомим майном. Інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 не має.

На підстав наведеного, позивач просить суд визнати за нею право власності на домоволодіння, що розташоване по вул. Буковинській, 108 в с. Просіка Глибоцького району Чернівецької області, що належало померлому ОСОБА_5 за набувальною давністю.

В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, з підстав, які викладені в позовній заяві, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не зявився, проте сільська рада направила до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у відсутності їх представника, позов визнає в повному обсязі та просить визнати за позивачем право власності на домоволодіння, що розташоване по вул. Буковинській, 108 в с. Просіка Глибоцького району Чернівецької області, що належало померлому ОСОБА_5

Заслухавши пояснення представника, допитавши свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

За правилами ст.ст.130, 174 ЦПК України, у звязку з визнанням відповідачем позову, суд ухвалює рішення при підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5, помер 11.11.1998 року, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії 1-МИ №040041 від 10.12.2007 року.

Згідно відповіді державного нотаріуса першої Чернівецької ДНК в порядку заміщення держаного нотаріуса Глибоцької ДНК ОСОБА_8, спадкова справа на майно померлого 11.07.1998 року ОСОБА_5, не заводилась.

Відповідно до архівної довідки від 02.03.2015 року №1/40, головою спірного домогосподарства за 1991-1995 роки значиться ОСОБА_9, а членом господарства ОСОБА_10, сестра останнього, яка померла 25.01.1991 року. Суспільна група господарства колгоспна.

З технічного паспорту на нерухоме майно, що розташоване по вул. Буковинській, 108 в с. Просіка Глибоцького району Чернівецької області, виданий на імя позивача ОСОБА_2, вбачається, що за вищевказаною адресою значиться житловий будинок літ. «А», загальна площа 14,2 кв.м., житлова площа 9 кв.м., сараї літ. «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж» убиральня літ. «Є», ворота №1, огорожа №2, вимощення №І, загальною інвентаризаційною вартістю 12659 гривень.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вказали на те, що вони є сусідами померлого ОСОБА_5 Пояснили, що позивач з 1996 року проживає у господарстві ОСОБА_5 Позивач з 1986 року по даний час проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті останнього, позивач фактично продовжує володіти та користуватися домоволодіння померлого, доглядає за ним та утримує його. Спадкоємців після смерті ОСОБА_5 не було.

З досліджених в судовому засіданні оригіналів абонентських книжок розрахунків за електроенергію та природній газ, встановлено, що вони видані на імя позивача, при цьому на протязі більше десяти років саме позивач оплачував за ці житлового-комунальні послуги.

В своєму листі представник відповідача ОСОБА_3 сільській голова вказує на те, що ОСОБА_3 сільська рада розглянула позовну заяву позивача про визнання за нею права власності за набувальною давністю і повністю підтримує позовні вимоги.

Згідно зі ст. 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні..

Відповідно до статей 316, 328, 345 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч.1 ст.344 ЦК.

Відповідно до ст.344 ч.1 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно ст.344 ч.4 Цивільного Кодексу України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папері набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен, довести саме позивач (ч.1 ст.60 ЦПК України), є законний об'єкт володіння, добросовісність володіння (особа, яка не знала і не могла знати про перешкоди до набуття майна), безперервність, відкритість володіння (володілець не просто уповноважений, але зобов'язаний відноситися до об'єкта володіння як власник, якщо він бажає зберегти незаперечний статус володільця за давністю, що дозволяє йому після спливу встановленого законом строку набувальної давності фактично перетворитися у власника. Доказами відношення до майна в якості його власника можуть бути, такі дії володільця, як ремонт речі (будинку) за свій рахунок, страхування майна, передача майна на зберігання іншим особам тощо), давність володіння та його безперервність, тобто проживання і користування будинком.

Відповідно п. 9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.

Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позивач ОСОБА_2 довела факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, що підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, крім того відповідач по справі ОСОБА_3 сільська рада, Глибоцького району Чернівецької області визнали право ОСОБА_2 на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме, на домоволодіння по вул. Буковинській, 108 в с. Просіка Глибоцького району Чернівецької області. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна не має, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Керуючись ст.ст.316, 328, 344-345 ЦК України, п.9, 13 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2015 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» ст.ст.10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, Суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме на господарство, яке розташоване по вул. Буковинській, 108, в с. Просіка Глибоцького району Чернівецької області, до складу якого входить житловий будинок літ. «А», загальна площа 14,2 кв.м., житлова площа 9 кв.м., сараї літ. «Б», «В», «Г», «Д», «Е», «Ж» убиральня літ. «Є», ворота №1, огорожа №2, вимощення №І, загальною інвентаризаційною вартістю 12659 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: