Справа № 212/8631/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Чайкіна І.Б.,

за участю: секретаря судового засідання Гавеля Ю.О.,

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ПАТ "УПСК" - ОСОБА_2; представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства Українська пожежно страхова компанія , ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства Українська пожежно страхова компанія, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину, посилаючись на те, що 30 травня 2013 року приблизно о 13.30 год. на перехресті доріг вул. Кремлівська вул. Електрична в Жовтневому районі м. Кривого Рогу трапилось зіткнення автомобіля марки « ОСОБА_8 203 Д» держ.номер АЕ 6194 АА, під керуванням водія ОСОБА_3 і автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6. В наслідок зіткнення пасажири автомобіля марки « ОСОБА_8 203Д» отримали тілесні ушкодження, обидва транспортні засоби отримали пошкодження. Внаслідок скоєного ДТП з вини відповідачів позивачка вважає, що їй було завдано матеріальної шкоди в розмірі 49959,82 грн. Транспортний засіб автомобіль марки « ОСОБА_8 203 Д» держ.номер АЕ 6194АА, був застрахований в страховій компанії ПАТ Українська пожежно страхова компанія за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вважає, що розмір відшкодування завданих їй збитків внаслідок ДТП ПАТ Українська пожежно страхова компанія складає 48386,74 грн., із яких : 47586,74 грн. майнова шкода, встановлена висновком експерта за пошкодженням транспортного засобу, який належить на праві власності ОСОБА_5; 800 грн. витрати на оплату послуг евакуатора, а також відшкодування збитків, спричинених їй внаслідок ДТП у розмірі 1573,08 грн., які вона просить стягнути з відповідачів,а також, просить стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 25000 грн.

Ухвалою суду від 21 квітня 2016 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог фізичну особу підприємця ОСОБА_7 та роз'яснено позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача

В судове засідання представник позивача адвокат ОСОБА_1М з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Від права на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача відмовився.

Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства Українська пожежно страхова компанія у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, вказав, що позовні вимоги не визнає, також представником було надано письмове заперечення на позовну заяву. Зазначив, що транспортний засіб Mercedes-Benz, р/н АЕ 6194, на момент ДТП, не був забезпечений полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який є в матеріалах за № АВ/9668535 від 24.09.2012 р. виданим ПрАТ «УПСК», оскільки згідно з базою даних Моторного(транспортного) страхового бюро України станом на 30.05.2013 р. за зазначеним полісом був забезпечений інший транспортний засіб, а саме автомобіль НОМЕР_2. Згідно із бухгалтерськими обліковими даними ПрАТ «УПСК» за вищевказаним страховим полісом, на користь страховика, не було сплачено страховий платіж, тобто поліс не набрав чинності, оскільки страховик, у відповідності до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює страхове відшкодування на користь потерпілого, виключно за фактом ДТП, яке сталося за участю забезпеченого, за чинним страховим полісом, транспортного засобу. Вказує, що вищеназваним Законом регламентовані дії страхувальника та потерпілого у разі настання ДТП, порядок розрахунку розміру та підстави здійснення страхового відшкодування, однак потерпіла ОСОБА_5 не надавала для огляду призначеному страховиком представнику свій пошкоджений транспортний засіб, представника цивільного відповідача також не було запрошено на огляд транспортного засобу, коли він проводився судовим експертом ОСОБА_9, що позбавило страховика можливості здійснити заходи з метою повного зясування всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди та визначити розмір заподіяних збитків. Крім того, позивачем ОСОБА_5 на підтвердження послуг евакуатора надано дві квитанції від 30.05.2013 р., на суму 450 грн. та від 16.07.2013 р., на суму 350 грн., однак у відповідності до ст.29 вищевказаного Закону, - відшкодовуються витрати повязані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання власника чи законного користувача транспортного засобу, чи до місця здійснення ремонту на території України, тобто страховик не зобовязаний відшкодовувати витрати потерпілого на евакуацію транспортного засобу не з місця ДТП. Оскільки в настанні ДТП, що сталося 30.05.2013 р. визнанні винними дві особи, то у відповідності до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування повинен визначатися шляхом поділу вартості матеріального збитку та вартості послуг евакуатора з місця ДТП на кількість винних осіб, крім того, на підставі п.12.1 ст. 12 та п.36.2 ст. 36 зазначеного Закону страхове відшкодування зменшується на суму визначеного до законодавства податку на додану вартість та на суму франшизи.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 у судове засідання зявився, надав письмові заперечення проти позовної заяви, та просив відмовити в задоволенні позову щодо вимог до відповідача ОСОБА_3., оскільки останній під час ДТП перебував у трудових відносинах і є неналежним відповідачем по справі.

Відповідач ОСОБА_6 до суду не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив.

Судом встановлено, що 30 травня 2013 року приблизно о 13.30 год. на перехресті доріг вул. Кремлівська вул. Електрична в Жовтневому районі м. Кривого Рогу трапилось зіткнення автомобіля марки « ОСОБА_8 203 Д» держ.номер АЕ 6194 АА, під керуванням водія ОСОБА_3 і автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_6

Судом встановлено, що 30.05.2013 року по вул. Кремлівська з боку вул. Тухачевського в напрямку вул. Електрична м. Кривого Рогу рухався автомобіль НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_6, який порушив вимоги п. 12.3. Правил дорожнього руху України, та допустив зіткнення з рухаючим по вул. Рзянкина з боку дамби КРЕС мікроавтобусом «Мерседес Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_3, який попередньо не переконавшись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього рух, виїхав на перехрестя вул. Рзянкина та вул. Кремлівська на жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3. «г» Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку судово-автотехнічного експерта за № 58/27-252 від 20.08.2013 року, в діях водія ОСОБА_6 по керуванню автомобілем «Хюндай Туксон» вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з ДТП; в діях водія ОСОБА_3 по керуванню мікроавтобусом «Мерседес Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_4, вбачаються невідповідності вимогам п.8.7.3. г) Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному звязку з подією, яка розглядається.

Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 визнані винними у скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 квітня 2014 року, вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 лютого 2014 року відносно ОСОБА_6, ОСОБА_3, засуджених за ч.1 ст.286 КК України, в частині цивільного позову - скасовано і призначено новий розгляд, у суді першої інстанції, в порядку цивільного судочинства.

Вказані обставини встановлені вищевказаними судовими рішеннями та сторонами не оспорювались.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_4, на момент настання цієї ДТП була застрахована у ПрАТ «УПСК» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до цього полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) складає 50 000 грн., франшиза 500 грн. та даний поліс діє з 25.09.2012 року до 24 вересня 2013 року (а.с. 133;187, оригінал оглянуто в судовому засіданні).

Відповідно до висновку експерта автотоварознавця № 206/13 від 29.07.2013 p., складеного судовим експертом ОСОБА_9, вартість матеріального збитку, нанесеного при ДТП власнику ТЗ, складає 47586,74 грн.(а.с.71-101).

На підтвердження вартості послуг евакуатора Позивачем надано дві квитанції від 30.05.2013 р. на суму 450,00 грн. та від 16.07.2013 р. на суму 350,00 грн. (а.с. 11).

У вересні 2013 року позивач направив ПрАТ «УПСК» заяву-повідомлення про страховий випадок (а.с. 14-15).

Під час ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з третьою особою ФОП ОСОБА_7, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 185-186, оригінал оглянуто в судовому засіданні).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Щодо позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди з ПрАТ «УПСК» позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) (чинного на момент скоєння ДТП) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Відповідно до вимог ст.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Щодо посилання страховика, про те, що транспортний засіб не був забезпечений слід зазначити наступне:

Спірний поліс недійним судом не визнавався. Згідно вимог норм ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доводи страхової компанії щодо несплати страхувальником страхового платежу спростовуються змістом оспорюваного полісу, в якому вказано, що такий в сумі 694,01 грн. сплачено в 24.09.2012 року. Ненадходження вказаної суми на відповідний рахунок страхової компанії не можна кваліфікувати як невиконання страхувальником умов договору, оскільки згідно п.п.2.2.7 п.2.2 Договору доручення №037/13/019 від 01.01.2013 року; саме на агента як представника страховика покладений обовязок отримувати від страхувальників страхові платежі та перераховувати їх на рахунок страхової компанії (а.с.150). Суд також не сприймає посилання на п. 5.5 цього договору щодо відповідальності агента за такими полісами, оскільки факт шахрайства або підробки судовим рішенням не встановлено.

Якщо ж в рамках кримінального провадження, щодо втрати бланків або шахрайства будуть встановлені обставини, що спростують фактичні обставини у цій справі, то за наявності вироку суду у кримінальному провадженню і підстав, передбачених законом, страховик вправі буде ставити питання про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з підстав, визначених ст. 361 ЦПК України.

Службова записка (а.с. 149) та не отримання коштів від агента страховиком не є підставою для не виплати страхового відшкодування.

Щодо доводів ПрАТ «УПСК», що страховик був позбавлений можливості здійснити заходи з метою повного з'ясування всіх обставин пригоди та визначення розміру заподіяних збитків, оскільки його не було повідомлено про проведення огляду автомобілю слід зазначити наступне.

Суд зазначає, що ПрАТ «УПСК» могло і повинно було (зобовязане) встановити розмір шкоди спричиненої внаслідок ДТП. Втім ПрАТ «УПСК» повністю усунулося від участі від встановлення розміру шкоди, не вжила достатніх заходів для її встановлення. Надані позивачем докази про розмір шкоди, узгоджуються з виявленими пошкодженнями. Сума страхового відшкодування визначається експертом або страховим комісаром, якого зобовязаний залучити страховик. Втім, у позивача такого обовязку немає, він лише має таке право.

Страховик не довів, що його як добросовісного боржника (за договором), було позбавлено можливості оглянути транспортний засіб, або він намагався це зробити.

Суд вважає слушним, посилання страховика про відсутність обов'язку відшкодовувати послуги евакуатора від 16.07.2013 року на суму 350 грн., оскільки відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, відповідачем не доведено належність витрат на евакуацію ТЗ 16.07.2013 року.

Слід погодитись з доводами ПрАТ «УПСК» щодо визначення розміру страхового відшкодування, оскільки, якщо у ДТП є обоюдна вина його учасників, то при вирішенні спору в суді необхідно виходити з положень п.36.3 ст.36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого у разі, якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Посилання ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на те, що суди попередніх інстанцій в порушення ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не утримали ПДВ із суми, визначеної у висновку експертного автотоварознавчого дослідження, спростовується наступним.

Виходячи із положень п. 36. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зменшення страхового відшкодування на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість проводиться за умови, коли такий податок був включений у розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, а витрати на відновлювальний ремонт здійснюються на рахунок потерпілої особи.

Як вбачається з долученого до справи висновку автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу позивача, матеріальний збиток завданий пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, складає 47 586 грн. 74 коп. Дані про те, що в цю суму включено ПДВ, який підлягає сплаті при проведенні відновлювального ремонту особою, яка є його платником, відсутні, а отже не має підстав зменшувати суму страхового відшкодування.

Проте, таке відшкодування потрібно зменшити на суму франшизи в розмірі 500 грн.

За таких обставин, слід стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська пожежно страхова компанія на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду 23 518,37 (двадцять три тисячі п'ятсот вісімнадцять) гривень 37 коп. (48036,74 (сума майнової шкоди 47586,74+450 грн. послуги евакуатора/2) -500 (франшиза).

Щодо позовних вимог до ОСОБА_3 слід зазначити наступне

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Отже, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки .

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку

Не є таким суб'єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Під час ДТП ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з третьою особою ФОП ОСОБА_7, що підтверджується трудовою книжкою (а.с. 185-186, оригінал оглянуто в судовому засіданні). До того ж, вказаний транспортний засіб перевозив пасажирів, на нього було отримано ліцензійну картку, маршрутний лист, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження № 0002328 (а.с. 52-54 крим. провадження 1/кп/212/35/14).

За правилами ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача лише за клопотанням позивача.

Отже, з'ясувавши, що позов пред'явлено до неналежного відповідача, суд має роз'яснити позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача. У випадку коли позивач після відповідних роз'яснень не подав вказану заяву, суд відповідно до ч. 5 ст. 36 ЦПК України має вирішити питання про залучення цих осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Ухвалою суду від 21 квітня 2016 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог фізичну особу підприємця ОСОБА_7 та роз'яснено позивачеві право на подачу заяви про заміну відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача. До того ж, в судовому засіданні представник позивача після відповідного роз'яснення не подав відповідну заяву.

За таких обставин в позовних вимогах до відповідача ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки він є неналежним відповідачем.

Щодо вимог до відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в звязку з порушенням права власності.

Виходячи з викладеного вище, обґрунтування моральної шкоди з боку позивача, обставин її завдання та вини відповідача в скоєнні ДТП, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь позивача суму у відшкодування моральної шкоди в розмірі - 500,00 грн.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 79 ЦПК до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з проведенням судових експертиз. Отже, слід стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1573, 08 коп. (1500 грн.(а.с.10,13) вартість експертизи+73,08 витрат на виклик сторін (а.с.10).

Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 1166, 1187, 1188 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 74, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства Українська пожежно страхова компанія, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська пожежно страхова компанія на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду 23 518,37 (двадцять три тисячі п'ятсот вісімнадцять) гривень 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1573 грн. 08 коп., моральну шкоду в розмірі 500 гривень.

В решті позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Українська пожежно страхова компанія на користь держави судовий збір у розмірі 235,18 (двісті тридцять п'ять) гривень 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять дев'ять) гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Повний текст рішення суду складено та підписано 30 травня 2016 року.

Суддя: І. Б. Чайкін