Ухвала

іменем україни

7 жовтня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 28 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі філії - Закарпатське регіональне управління про захист права власності шляхом зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 8 червня 2007 року та 31 березня 2008 року між публічним акціонерним товариство комерційним банком «ПриватБанк» в особі філії - Закарпатське регіональне управління (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») і ОСОБА_2 укладено договори застави автотранспорту, відповідно до яких позивач надав ПАТ КБ «ПриватБанк» у заставу транспортні засоби, а саме: сідловий тягач «DAF85CF 380» реєстраційний номер: НОМЕР_1 та сідловий тягач «DAF TE95 XF 430» реєстраційний номер: НОМЕР_2. Вказані договори застави укладені на забезпечення виконання позивачем своїх договірних зобов'язань за укладеними з банком кредитними договорами. У зв'язку з утворенням заборгованості за кредитними договорами, позивач передав згадані сідлові тягачі у володіння банку з метою їх реалізації самим заставодержателем та погашення заборгованості за кредитними договорами. Крім того, позивач видав ПАТ КБ «ПриватБанк» нотаріально посвідчені довіреності, якими уповноважив його лише розпоряджатися зазначеними тягачами (укладати правочин), а не володіти і користуватися ними. Однак, банк належні позивачу сідлові тягачі так і не реалізував. Строк дії однієї з виданих банку довіреностей вже сплив, що у будь-якому випадку унеможливлює у даний час розпорядитися (реалізувати) сідловим тягачем «DAF TE95 XF 430» реєстраційний номер: НОМЕР_2. Пунктом 7 укладених договорів застави автотранспорту встановлено, що на строк дії договорів предмет застави залишається у володінні та користуванні заставодавця.ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою повернути транспортні засоби. Листом від 10 липня 2015 року відповідач відмовився виконати дане зобов'язання.

Посилаючись на те, що відповідач відмовився повернути предмети застави, позивач просив зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_2 сідловий тягач «DAF85CF 380» реєстраційний номер: НОМЕР_1 та сідловий тягач «DAF TE 95 XF 430» реєстраційний номер: НОМЕР_2.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 28 липня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суди, з урахуванням встановлених фактичних обставин, виходили з того, що відсутні правові підстави для повернення ОСОБА_2 спірних сідловин тягачів, оскільки вони були добровільно передані заставодавцем в ПАТ КБ «ПриватБанк», як це передбачено чинним законодавством та умовами договору.

Доводи касаційної скарги фактично зводяться до власного тлумачення норм права.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі філії - Закарпатське регіональне управління про захист права власності шляхом зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 28 липня 2016 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.С.Ткачук