АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7449/16 Головуючий І інстанції -
Справа № 638/7282/15-ц Штих Т.В.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин Доповідач - Міненкова Н.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Кокоші В.В.

Черкасова В.В.

за участю секретаря: Лашакової Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини разом з батьком. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначено, що з кінця 2011 року по 2013 рік він перебував у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька - ОСОБА_6, яка з народження проживає разом із матір'ю. У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 позбавляє позивача можливості приймати участь у вихованні доньки, переховує її від батька та не може забезпечити комфортних умов для мешкання та розвитку ОСОБА_6, просить визначити місце проживання дитини разом з ним.

Відповідач звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини разом із матір'ю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 займається вихованням та розвитком дитини, а ОСОБА_4 лише надавав матеріальну допомогу.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_7звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року скасувати, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити. Визначити місце проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення є необґрунтованим та при його постановленні були неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, не доведені обставини, що мають значення по справі, висновки суду не відповідають обставинам справи, мають місце односторонність зроблених судом висновків.

В доводах зазначає, що на момент подання позовної заяви ОСОБА_4 між сторонами був відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини. Зазначає, що суд першої інстанції повністю став на бік позивача, підтримавши його позов, який подавав зазначений позов в період з 20.04.2015 року по 30.04.2015 року одночасно 8 разів. (т. 4, а.с. 141-144), що може свідчити про упередженість судді Штих Т.В. Суд першої інстанції оцінив докази однобоко, надавши перевагу доказам позивача за основним позовом і не дав належної оцінки доказам позивача за зустрічним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Справа відкладалася у зв'язку із неявкою ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_9

Як позивач так і його представник брали участь в суді першої інстанції, знайомилися з матеріалами справи, а тому зазначення в клопотанні про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що представник не мав можливості підготуватися до участі у справі судова колегія, при повторному клопотанні з тих же підстав, вирішила розглядати справу за відсутності позивача та його представника. При цьому було враховано те, що апелянт та її представник проживають за межами м. Харкова в іншому місті і двічі приїздили з м. Києва.

Представник управління служби у справах дітей як на 01 грудня так і на 08 грудня 2016 року був належним чином повідомлений. 08.12.16р. на телефоний запит відповів, що в судове засідання не з'явиться.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції дав оцінку двум протилежним за висновками протоколам засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради від 14.07.2015 року та від 12.08.2015 року. Зазначив про необгрунтованість і незаконність висновку від 12.08.16 року де визначена доцільність визначення місця проживання дівчинки з матір'ю.

Суд дав оцінку призначеної за клопотанням позивача ОСОБА_4 судово - психологчічної експертизи де були визначені позитивні риси характеру, поведінка позивача.

У зв'язку з тим, що відповідачка була присутня лише в одному судовому засіданні та не з'явилася до експертної установи для надання висновку судово - психологічної експертизи суд прийняв до уваги твердження позивача щодо неврівноваженності відповідачки, зазначивши це в судовому ріщенні.

Суд першої інстанції приділив достатньо часу щодо дослідження доказів матеріальної спроможності позивача забезпечувати доньку, його професійному статусу, поясненням свідків з боку позивача, які надали негативну характеристику відповідачки і на підставі цього прийшов до висновку про можливість визначення місця проживання доньки саме з батьком.

Судова колегія не може погодитися з висновками суду щодо визначення місця проживання малолітньої дівчинки з батьком і при цьому виходить з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька - ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 11.09.2012.

Судовим розглядом було встановлено і сторони цього факту не заперечували, що вони ніколи не перебували у шлюбі та не вели спільне господарство. Малолітня ОСОБА_6 постійно з дня народження проживала зі своєю матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. У вересні 2015 року ОСОБА_3 разом із донькою переїхала на постійне місце проживання до міста Києва,.

Відповідачка та її представники не заперечували того, що ОСОБА_4 регулярно надавалися грошові кошти на утримання доньки і лише після переїзду відповідачки в інше місто переказ грошей він припинив, як він зазначив у зв'язку з тим, що він був позбавлений можливості контролювати витрачання коштів матір'ю дитини, у зв'язку з чим звертався до неї з листами в яких пропонував ОСОБА_3 визначити спосіб звітування з боку останньої за витрачанням коштів на задоволення потреб дитини.

Судом було встановлено, що як мати так і батько забезпечені житлом.

ОСОБА_4 проживає у трикімнатній квартирі АДРЕСА_3, яка належить останньому на праві приватної власності, про що свідчить інформаційна довідка від 20.11.2015 № 48038990.

У власності ОСОБА_3 знаходиться трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, на підставі договору дарування від 06.11.2014. Мати дитини після переїзду до м. Києва проживає у двокімнатній квартирі АДРЕСА_2. Відповідно до довідки від 27.05.2016 № 649, виданої Відділом реєстрації місця проживання Бучанської міської ради, починаючи з 27.05.2016 ОСОБА_3 прописана за адресою: АДРЕСА_2.

Окрім того, в матеріалах справи міститься договір про найм житлового приміщення від 11.09.2015, відповідно до якого ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_4.

З акту обстеження умов проживання дитини від 22.09.2015, складеного спеціалістами служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, вбачається, що у житлі за адресою: АДРЕСА_4, облаштовано три кімнати з урахуванням віку, статі та потреб дитини.

Суд першої інстанції також в рішенні перерахував дії відповідачки щодо організації розвитку доньки, а саме:

відповідно до листа директора Громадської організації «Острова» від 25.06.2015 №4/6 ОСОБА_6 з 24.02.2014 до 01.06.2015 року відвідувала заняття з музики, англійської мови, басейну тощо. Дитину на заняття приводила мати.

відповідачем долучено до матеріалів справи договір про надання освітніх послуг від 21.09.2015 № А2109103, укладений між ТОВ «ЕД'ЮКЕЙШН ГРУП» та ОСОБА_3, як законним представником ОСОБА_6 Умови даного договору передбачають надання з боку виконавця освітніх послуг малолітній ОСОБА_6 два або три рази на тиждень з тривалістю занять від 30 до 60 хвилин.

З боку ОСОБА_3 також долучено до матеріалів справи договір про надання адміністративно-організаційних послуг № А2109103 від 21.09.2015, укладений між ФО-П ОСОБА_10. та ОСОБА_3, як законним представником ОСОБА_6 Умови даного договору передбачають надання з боку виконавця інформації про освітні програми, здійснення матеріального забезпечення освітнього процесу тощо. Тобто, послуги за даним договором повинні забезпечувати для ОСОБА_6 технічну можливість навчатись. ОСОБА_3 здійснювала оплату за цим договором тричі, про що свідчать квитанції від 21.09.2015, 05.10.2015 та 02.11.2015.

Відповідачем по первинному позову долучено до матеріалів справи договір про організацію дозвілля та творчу співпрацю від 16.09.2015 № 01/0915, укладений між ТОВ «ТРІХАУС» та ОСОБА_3, як законним представником ОСОБА_6 Відповідно до п. 1.1 ОСОБА_6 надаються послуги по засвоєнню навичок та розвитку її талантів на протязі двадцяти робочих днів з 09:00 до 13:00 щодня. У відповідності до п. 4.6 договору об'єм наданих послуг по організації дозвілля ОСОБА_6, послуг по засвоєнню навичок та розвитку талантів зазначається в акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Відповідач долучила до матеріалів справи квитанції від 16.09.2015 № 4439, від 20.10.2015 № 4764, від 17.11.2015 № 6049, від 14.01.2016 № 164/16, які підтверджують оплату послуг за договором.

Також відповідачем долучено до матеріалів справи договір про організацію дозвілля та творчу співпрацю від 15.02.2016 № 01/0216, укладений між ТОВ «ТРІХАУС» та ОСОБА_3, як законним представником ОСОБА_6 Відповідно до п. 1.1 ОСОБА_6 надаються послуги по засвоєнню навичок та розвитку її талантів на протязі календарного місяця з 09:00 до 17:00 щодня. Відповідачем підтверджено оплату послуг за цим договором квитанціями від 21.03.2016 № 896/16, від 25.03.2016 № 961/16, від 29.04.2016 та від 30.05.2016.

З довідки від 28.05.2015 № 411, виданої КЗ ОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 4», вбачається, що доглядом ОСОБА_6 займались мати, батько та бабуся, а також той факт, що 17.04.2015 дитину було знято з обліку в поліклініці та на дату видачі довідки остання знаходилась у м. Києві.

Інформацію щодо взяття ОСОБА_6 на медичний облік у поліклініці за новим місцем проживання дитини з боку сторін до суду не надано.

Відповідачем долучено до матеріалів справи довідку від 12.11.2015, з якої вбачається, що ОСОБА_6 з 14.10.2015 перебуває під медичним наглядом МЦ «Радуга». На підтвердження отримання медичних послуг в МЦ «Радуга» з боку ОСОБА_3 надано дві квитанції від 15.10.2015, а також товарні чеки від 14.10.2015 та 12.11.2015.

Також відповідачем долучено до матеріалів справи розрахунки оплати за послуги медичної допомоги від 09.04.2016 № К160409119, від 03.06.2016 № Г160603183, від 23.06.2016 № К160623110. Проте, ці документи не підтверджують факт здійснення оплати за надані послуги, а лише фіксують їх вартість. Окрім того, відповідачем долучено акти виконаних робіт від 08.04.2016 № ПШ000000164, від 11.04.2016 № ПШ000000166, від 12.04.2016 № ПШ000000167, від 28.05.2016 № ПШ000000217.

Відповідно до довідки від 18.11.2015 ОСОБА_6 починаючи з 22.09.2015 відвідує заняття з дисципліни «Художня гімнастика» З квитанцій від 05.10.2015 № 87254560, від 08.10.2015 № 8861618, від 02.11.2015 № 95696218, від 25.11.2015 № 103131468, від 21.01.2016 № 5238594, від 21.01.2016 № 5238389, від 25.03.2016 № 24778890 вбачається, що ОСОБА_3 здійснює благодійні внески у БО «Фонд розвитку спорту».

Також відповідачем долучено до матеріалів справи договір про надання спортивно-оздоровчих послуг від 25.11.2015 № ОСК5232 та квитанції, які підтверджують оплату послуг за даним договором, а також диплом, виданий на ім'я ОСОБА_6, що свідчить про відвідування ОСОБА_6 занять з плавання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 регулярно купує продукти харчування як для власного вжитку, так і для дитини, медикаменти та одяг.

З наданих розрахункових документів вбачається, що ОСОБА_3 завжди витрачає великі суми грошових коштів, які значно перевищують розмір заробітної плати останньої. Також з виписки ПАТ КБ «Приват Банк» від 29.06.2016 № TLP9-L6OI-A60R-GJEM вбачається, що на розрахунковому рахунку відповідача майже завжди обліковуються значні суми грошових коштів до 23 000 гривень.

Оцінюючи ці докази суд прийшов до висновку, що відповідно до довідки від 05.11.2015 № 017-0707, виданої виконавчим директором ТОВ «АСТОР І КО», ОСОБА_3 з 21.09.2015 працевлаштована у ТОВ «АСТОР І КО» на посаді юрисконсульта на умовах неповного робочого дня - 4 години та отримує посадовий оклад у розмірі 2 100,00 гривень. Дана довідка є єдиним підтвердженням отримання доходу відповідачем та його розміру. А тому суд прийняв до уваги лише вказану довідку, згідно з якою відповідачка має офіційний дохід в розмірі 2 100,00 грн.

Оцінюючи дохід позивача суд зазначив, що він є достатнім, стабільним та таким, що в повному обсязі дозволяє у повній мірі забезпечити усі потреби дитини.

Усе вищевикладене свідчить про те, що як батько так і матір мають достатній рівень матеріального забезпечення щоб створити належні умови для утримання і виховання їхньої дитини.

Між тим, судова колегія вважає, що судом першої інстанції не надана оцінка самих головних обставин, які необхідно враховувати при вирішенні питання визначення місця проживання малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 161 Сімейного Кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду (ч.3 ст. 19 СК ). Висновок органу опіки і піклування є доказом, який оцінюється судом на рівні з іншими доказами.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка доказів за внутрішнім переконанням - це особливе, власне, внутрішнє ставлення судді, який розглядає справу, до наданих сторонами доказів.

Категорія «внутрішнього переконання» є досить складною, оскільки кожний окремий суддя може надати різну оцінку наявним у справі доказам та у зв'язку з чим винести при всіх однакових умовах за аналогічними справами абсолютно різні судові рішення.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції надаючи оцінку доказам щодо спроможності кожного з батьків утримувати дитину не дав оцінки тому, що малолітня дитина ніколи не проживала в сім'ї батька, а з народження проживала з матір'ю. Тому, що батьки дитини не проживали однією сім'єю. Не було враховано вік дитини, а саме те, що в чотири роки вона прив'язана до матері. Не враховані її звички, а саме, що протягом чотирьох років вона кожного вечора засинала з матір'ю, а вранці бачила мамине обличчя.

Абзац 2 ч.1 ст. 161 СК встановлює, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини орган опіки і піклування або суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести:

- етичні та інші особисті якості батьків;

- відносини, існуючі між кожним з батьків і дитиною;

- можливість створення дитині умов для виховання і розвитку (рід діяльності, режим роботи батьків (перевага в матеріально - побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини);

На думку судової колегії, однією з істотних умов у даній справі є те, що малолітня дівчинка проживала з дня народження у середовищі матері. У її свідомості сформувалося уявлення, що так повинно бути. Для того, щоб дитина змінила своє уявлення необхідний час і дуже обережне ставлення до цього питання батька. Щось пояснити дитини відносно зміни місця її проживання у даному віці неможливо.

Суд ці питання не вирішував. Призначаючи судово - психологічну експертизу щодо позивача суд не врахував тієї обставини, що фактично необхідний висновок дитячого психолога, який би описав можливість зміни місця проживання дитини такого віку, розлучення її з мамою та наслідки такого розлучення.

Навіть при відсутності такого висновку дитячого психолога, судова колегія вважає, що визначення місця проживання дитини з батьком при зазначених обставинах є великим навантаженням на психіку дитини, яка буде сумувати за мамою.

Саме це повинен зрозуміти батько за наявності щирої любові до доньки.

Дійсно між батьками малолітньої дитини виникли непорозуміння, які не повинні впливати на взаємовідношення кожного з них з дитиною. На думку судової колегії сторони повинні вибудувати такі взаємовідношення, які б жодним чином не зачіпали дитину, її дитячі уявлення про маму і про тата, не створювали додаткові навантаження на її психіку.

Батьки не повинні у питаннях виховання дитини керуватися амбіціями, образами один до одного і бажанням щось довести один одному, тому що у першу чергу судом враховуються інтереси малолітньої дитини, бережне ставлення батьків до дитини, усунення її від участі в конфлікті інтересів, які виникли між її батьками.

Крім того, суд фактично вирішив відібрати дитину від матері, не зазначивши при цьому зрозумілі підстави відмови в задоволенні зустрічного позову.

Неприпустимим є зазначення в судовому рішенні, без посилання на докази і їх оцінки, про «неврівноваженість» відповідачки (у зв'язку з тим, що вона не з'являлась в судові засідання, а її інтереси представляв представник, (не з'явилась на судово - психологічне дослідження ), а також посилання на аморальну поведінку відповідачки без зазначення належних доказів.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з відмовою в позові позивачу щодо визначення місця проживання дитини з батьком, з задоволенням зустрічних позовних вимог та визначенням місця проживання малолітньої дитини з матір'ю, що не позбавляє батька права на участь у вихованні дитини, спілкуванні з нею, матеріальному її забезпеченні та зобов'язує матір дитини не перешкоджати спілкуванню батька з донькою.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,313,317,319 ЦПК України судова колегія,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 жовтня 2016 року скасувати.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з батьком - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Дзержинського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - Н.О.Міненкова

Судді - В.В. Кокоша

В.В. Черкасов