АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/35/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ковтунович О.В.
Провадження № 22-ц/789/669/16 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Гірський Б. О.,

з участю секретаря - Бріля В.Л.

та представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шумського районного суду від 26 лютого 2016 року у справі за позовом ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1814 дол. США, що за курсом НБУ на 17.10.2015 р. еквівалентно становить 42084.89 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 13.12.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір за № 12/07/67 МШ на суму 4000 доларів США, який забезпечено договором поруки із ОСОБА_3

Враховуючи те, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.01.2013 року з відповідача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнуто 3185,14 доларів США , яка складається із тіла кредиту, процентів та штрафних санкцій, просить стягнути різницю між існуючою на час звернення до суду сумою заборгованості та сумою заборгованості, яка стягнута згідно вищезгаданого судового рішення.

Таким чином, сума позову у даній справі становить 1814 доларів США, що еквівалентно 42084,89 грн.

Рішенням Шумського районного суду від 26 лютого 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено:

стягнуто солідарно із ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНП НОМЕР_1), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНП НОМЕР_2) в користь ПАТ КБ "ПриватБанку" заборгованість по кредитному договору № 12/07/67 МШ від 13.12.2007 року в сумі 1814 дол. США, що за курсом 23,20 грн. відповідно до службового розпорядження ЕБУ від 17.11.2015 року складає 42 084,89 грн. та 1378 грн. судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд першої інстанції не дав оцінки тій обставині, що позивачем пропущено строк позовної даності звернення до суду. Окрім цього, банком не зазначено на яку саме дату розраховано еквівалентність суми боргу у співвідношенні долара до гривні.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, заслухавши сторони, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що має місце невиконання відповідачами зобов'язання за кредитним договором, а тому права позивача підлягають захисту, шляхом стягнення суми заборгованості, яка зазначена в позовній заяві.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Шумського районного суду від 26 лютого 2016 року в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення боргу із відповідачки ОСОБА_3 не оскаржується.

Враховуючи зазначене, апеляційним судом перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.12.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір за № 12/07/67 МШ на суму 4000 доларів США, який забезпечено договором поруки із ОСОБА_3 (а.с. 18- 23).

Рішенням Октябрського районного суду від 22.01.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено :

- стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договорі № 12/07/67 МШ від 13.12.2007 року станом на 21.02.2012 р. в сумі 3160,08 Доларів США, яка складається з: 1845,29 Доларів США - заборгованість за кредитом, 797,6 Доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи: 31,33 доларів США - штраф (фіксована частина), 148,99 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с. 10).

Із долученого розрахунку до позовної заяви вбачається, що загальна сума заборгованості зі сплати відсотків, пені та штрафу за період з 21.02.2012 року по 17.11.2015 року співпадає з сумою позову у вказаній справі (а.с. 11-14).

Згідно з ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 612 ЦПК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Таким чином, проценти, пеня та штраф є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення.

Тому, судом першої інстанції правомірно стягнуто із відповідачів відсотки, пеню та штраф за час користування кредитними коштами після ухвалення судового рішення про стягнення основної суми заборгованості.

Безпідставними є доводи апелянта щодо незастосування судом першої інстанції строків позовної давності, оскільки п. 1.3 термін повернення кредиту є 12.12.2011 року, а згідно п. 6.8 кредитного договору вказано строк позовної давності у 5 років по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів і сторона позивача не порушила його, звернувшись у вересні 2012 року до Октябрського районного суду м. Полтави, а в січні 2016 року до Шумського районного суду Тернопільської області.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності даних на яку саме дату вираховувалась заборгованість та курс долара, судом апеляційної інстанції не приймається до уваги, оскільки вони спростовуються долученими до матеріалів справи розрахунками сум заборгованості (а.с. 11-14).

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шумського районного суду від 26 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.І. Ткач