АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/3238/16 Головуючий 1 інстанції - Федорова О.В.
Справа № 645/1050/16-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - право власності
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Котелевець А.В. , Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сотнікової А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила суд визнати право приватної особистої власності на автомобіль марки HONDA CR-V легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) 5J6RM4850EL700149 білого кольору. В обгрунтування позову зазначила, що з 29.11.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3. В березні 2014 року позивач придбала вказаний автомобіль марки HONDA CR-V за особисті грошові кошти, частину яких отримала від свого рідного брата, а також частину коштів зняла з власного депозитного рахунку, який існував ще до укладення шлюбу з ОСОБА_3. Таким чином, оскільки спірний автомобіль був придбаний за її особисті кошти, просила суд визнати вказаний автомобіль її особистою приватною власністю.

Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, підтвердив обставини, на які позивач посилалась у позовній заяві, та не заперечував проти задоволення позовної заяви.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необгрунтованість рішення суду, неповне з»ясування судом обставин по справі. Вказує на те, що спірний автомобіль придбала за особисті кошти. За час проживання у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 вона фактично була позбавлена можливості розпоряджатися та користуватися зазначеним автомобілем, оскільки автомобіль постійно перебував у розпорядженні відповідача. Останнім часом стосунки між нею та відповідачем суттєво погіршилися, на звернення апелянта із проханням нотаріально посвідчити її право особистої приватної власності на зазначений автомобіль, відповідач відмовився.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів порушення, невизнання або оспорювання відповідачем обставин, на які посилається позивач. Не надано також й доказів ухилення відповідача від позасудової процедури оформлення спірного майна на позивача. З урахуванням позиції відповідача про визнання позову суд дійшов висновку, що між сторонами відсутній спір про право цивільне, а пред'явлення позову обумовлено іншими обставинами. Також, при наявності волі сторін на припинення спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, сторони можуть вирішите вказане питання в порядку ст. 69 СК України, шляхом укладення відповідного договору. Тому враховуючи вищевикладені обставини, суд вважав, вказані позовні вимоги позивача безпідставними.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як вказаний висновок є обґрунтованим, відповідає обставинам справи та вимогам норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 29.11.2013 року. У березні 2014 року позивачем придбано автомобіль марки HONDA CR-V легковий універсал-В, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 20.03.2014 року( а. с. 9-10).

Позивач у позовній заяві стверджує, що вказаний автомобіль придбаний нею виключно за грошові кошти, що належали їй особисто. Так, вартість придбаного автомобіля станом на день його придбання складала 291000 гривень. Напередодні укладання угоди купівлі-продажу спірного автомобіля позивачем було отримано в дар від її рідного брата - ОСОБА_4 грошові кошти в сумі, що є еквівалентом 27 000 доларів США та станом на день придбання автомобілю складало 216000 гривень. Також з метою придбання зазначеного вище автомобіля напередодні укладання угоди нею було знято кошти з власного депозитного рахунку, який існував ще до укладання шлюбу з ОСОБА_3, на загальну суму 81611,18 грн.( а. с. 11,12). Зазначене не заперечував в судовому засіданні суду першої інстанції і відповідач ОСОБА_3 Таким чином позивач вважає, що спірний автомобіль є її особистою приватною власністю. В зв»язку з наведеним спірний автомобіль зареєстровано саме на неї.

Між тим матеріли справи не містять доказів отримання позивачем коштів в сумі 27000 доларів США від брата ОСОБА_4

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого порушеного майнового права, обравши спосіб захисту, передбачений п. 2 ст. 16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

За загальним правилом, у разі порушення цивільного права чи інтересу, у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності між сторонами зобов'язальних правовідносин. Тобто, особа обирає саме той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що всупереч наведених норм, позивачем не надано доказів порушення, невизнання або оспорювання відповідачем обставин, на які посилається позивач. Не надано також й доказів ухилення відповідача від позасудової процедури оформлення спірного майна на позивача.

В зв»язку з наведеним з урахуванням позиції відповідача, який визнав позов, правильно визнано, що між сторонами відсутній спір про право цивільне, а пред'явлення позову обумовлено іншими обставинами. Також, при наявності волі сторін на припинення спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, сторони можуть вирішите вказане питання в порядку ст. 69 СК України, шляхом укладення відповідного договору.

В зв»язку з наведеним суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає надуманими посилання апелянта ОСОБА_2 та її представника, що оскільки останнім часом стосунки між сторонами суттєво погіршилися, на звернення апелянта із проханням нотаріально посвідчити її право особистої приватної власності на зазначений автомобіль, відповідач відмовився, тому порушується право позивача приватної власності на автомобіль. Матеріали справи свідчать, що спірний автомобіль придбано під час шлюбу, на цей час сторони також перебувають у шлюбі, матеріали справи не містять доказів, що сторони припинили подружні стосунки та проживають окремо.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази. Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: