Справа № 297/1547/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Берегово, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Яношівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Яношівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивований наступним.

06 березня 2013 року померла мати покійного чоловіка позивачки ОСОБА_2, що проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, за якою рахувалась 1/2 будинку за цією адресою, а друга половина рахувалась за покійною ОСОБА_3, померлою 28.04.2013 року.

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповітне розпорядження на користь свого сина ОСОБА_4, померлим 01.06.2015 року, який був чоловіком позивачки та проживав в будинку разом з ними та своїм батьком ОСОБА_5, який також помер 05.07.2015 року. ОСОБА_4 спадщину за заповітом прийняв фактичним проживанням за вказаною адресою, але оформити право власності не встиг. Його сестра ОСОБА_6 від прийняття спадщини на частку в житловому будинку відмовилась на користь позивачки і її неповнолітніх дітей, подавши відповідну заяву до секретаря сільської ради.

Стосовно другої половини житлового будинку, яка рахувалась за ОСОБА_3, то при житті вона оформила попередній договір купівлі-продажу своєї частки в будинку, так як хворіла, їй потрібні були кошти і самотужки оформити право власності на свою частку вона не мала змоги. Згодом вона отримала від позивачки з чоловіком половину вартості своєї частки у будинку. Другу половину вона повинна була отримати згодом, при укладенні договору купівлі-продажу у нотаріальному порядку. Однак із-за смерті ОСОБА_3 такий договір не встигли укласти. У останньої залишилась малолітня донька ОСОБА_3 Доріна Жолтівна, ІНФОРМАЦІЯ_2. Її батько ОСОБА_7, як законний представник малолітньої, якому були відомі умови їх попереднього договору купівлі-продажу частки в будинку, погодився отримати другу половину коштів взамін на відмову від частки у спадковому майні. Так, він у нотаріуса склав заяву про відмову від спадщини на користь позивачки та її дітей.

За вищевказаних обставин, позивачка переконана, що вона успадкувала вищевказаний будинок в цілому.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, при цьому подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити.

Відповідач представник виконкому Яношівської сільської ради в судове засідання не зявився, однак подали до суду заяву, в якій просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги визнають.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно.

Згідно з абз. 3 листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарських будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Однак отримавши техпаспорт, позивачка не мала змоги зареєструвати її право власності на майно, так як таке право робити має лише власник майна.

Відповідач визнав позов в повному обсязі. Вважають вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, про що свідчить подана ними заява.

Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України).

За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст. 61 ЦПК України, є обовязковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов.

Позовні вимоги підтверджуються також матеріалами цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 79, 88, 174, 208, 209, 212-216, 223 ЦПК України, ст.ст. 376, 392 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати в цілому за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на житловий будинок садибного типу з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Яноші, вул. Кошута, 43, Берегівського району, загальною площею 75,8 кв. м., з яких житлова 38,5 кв. м. та допоміжна 37,3 кв. м., як спадкоємиці покійних ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Драб В. І.