РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.

з секретарем Корнійчук В.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» про припинення договору поруки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 В,М. (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» (надалі - відповідач) в якому, з урахуванням остаточних позовних вимог, просить припинити договір поруки №04/2009/П від 14 січня 2009 року. Позовну заяву мотивує тим, що 17 червня 2008 року між відповідачем та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «АгроКлондайк» було укладено кредитний договір №19/08/К з додатковими договорами. З метою забезпечення виконання даного договору між сторонами та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «АгроКлондайк» було укладено договір поруки №04/2009/П від 14 січня 2009 року. Згідно довідки Державної реєстраційної служби України від 02 липня 2014 року ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «АгроКлондайк» станом на 02 липня 2014 року припинено, отже зобовязання ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «АгроКлондайк» по вказаному кредитному договору по відношенню до позивача припинилися з моменту ліквідації юридичної особи, а відтак і припинилися зобовязання поруки позивача по договору поруки №04/2009/П від 14 січня 2009 року.

В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали заявлений позов з підстав наведених в позовній заяві та просили його задовольнити. Окрім того, позивач в судовому засіданні вказав, що дійсно рішенням Рівненського міського суду від 03 лютого 2011 року з нього стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором №19/08/К від 17 червня 2008 року, рішення суду набрало законної сили.

Представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення, оскільки 03.02.2011 року рішенням Рівненського міського суду №2-181/11 задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення як з поручителя заборгованості за кредитними договорами. Зазначеним рішенням суду вимоги Банку задоволені відповідно до прохальної частини позовної заяви. Заявник розміру позовних вимог не заперечував, а також не скористався своїм процесуальним правом та не оскаржив зазначене рішення в апеляційному та касаційному порядку щодо розміру заборгованості. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 05.12.2012 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду від 03.02.2011 року. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 17.01.2013 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 05.12.2012 року залишено без змін. На даний час виконавчий лист по справі №2-181/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АБ «УКРГАЗБАНК» знаходиться на примусовому виконанні в відділі ДВС. Враховуючи, що положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобовязання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обовязок поручителя щодо виконання зобовязання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки і припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи боржника, просять в задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

14 січня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ? ПАТ АБ «Укргазбанк»), як кредитором, ОСОБА_1 як поручителем та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «АгроКлондайк» як позичальником було укладено договір поруки №04/2009/П від 14 січня 2009 року відповідного до якого поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобовязань по кредитному договору №19/08/К від 17 червня 2008 року, укладеному між кредитором та позичальником, згідно з яким кредитор надає позичальнику кредитні кошти в гривнях на поповнення обігових коштів в межах суми, що не перевищуватиме 9 000 000 грн. строком по 16 червня 2011 року зі сплатою 25% річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами договору.

Як вказано в судовому засіданні представником відповідача та визнано позивачем рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 лютого 2011 року, яке набрало законної сили, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №19/08/К від 17 червня 2008 року як з поручителя ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «АгроКлондайк».

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Як вказано позивачем та його представником в судовому засіданні, та згідно з ОСОБА_4 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «АгроКлондайк» припинено з 10 липня 2013 року внаслідок ліквідації.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.598, ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Згідно із ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення ст.559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов'язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Правовий аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що припинення основного зобов'язання внаслідок ліквідації юридичної особи - боржника за цим зобов'язанням не припиняє поруки, якщо кредитор реалізував своє право на стягнення заборгованості до припинення юридичної особи - боржника.

Саме до такого правового висновку прийшов Верховний суд України у своїй постанові від 25 листопада 2015 року по справі № 6-172цс15.

Відповідно до ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України

Таким чином, оскільки право на стягнення з ОСОБА_1М як поручителя заборгованості (шляхом звернення до суду з позовом, за результатами розгляду справи за яким ухвалено судове рішення про стягнення цієї заборгованості з поручителя) було реалізоване Публічним акціонерним товариством акціонерним банком «УКРГАЗБАНК»до ліквідації ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «АгроКлондайк», то ліквідація останнього не свідчить про припинення зобовязання поручителя, і відповідно підстави для припинення договору поруки №04/2009/П від 14 січня 2009 року відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 196, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» про припинення договору порукивідмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Рівненський міський суд в апеляційний суд Рівненської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 02 грудня 2016 року.

Суддя О.О. Першко