09.03.2016 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 6/331/72/2016
09 березня 2016 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1, погоджене з начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон осіб без вилучення паспортного документа, -
У липні 2014 року головний державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них судовими рішеннями, в якому зазначив, що на виконанні у Жовтневому відділі Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 40823419 з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/384/13, виданого 13.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми заборгованості у розмірі 844 348,66 грн.
Боржник мешкає у Жовтневому районі АДРЕСА_1.
20.11.2013 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в порядку ст. ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим документом.
Боржник на виклики державного виконавця не зявляється, пояснень з приводу несплати ним заборгованості не надає.
ОСОБА_3 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує, заборгованість боржником не сплачена, від виконання своїх обовязків згідно виконавчих документів по сплаті суми боргу ухиляється. Крім того, до державного бюджету України не стягується виконавчий збір в розмірі 10% від суми боргу.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, у грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу суду від 01.08.2014 року.
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18.02.2016 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково. Ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2014 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Після повернення справи з апеляційного суду Запорізької області до суду першої інстанції, остання передана 09.03.2016 року в провадження судді Мінасова В.В.
Згідно ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.
Представник заявника у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, доводи, наведені в обґрунтування підтримав в повному обсязі, зазначивши, що станом на 29.02.2016 року боржник ОСОБА_3 не виконав рішення суду за виконавчим листом № 2/331/384/13, виданим Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, а саме: борг у сумі 844 348,66 грн. та судовий збір у розмірі 3219,00грн. на користь ОСОБА_5 не сплатив. Таким чином, просив суд тимчасово обмежити к праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа ОСОБА_3
Вивчивши матеріали справи, подання державного виконавця та долучені до нього документи, суд приходить до наступного.
На виконанні у Жовтневому відділі Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження № 40823419 з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/384/13, виданого 13.11.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми заборгованості у розмірі 844 348,66 грн.
20.11.2013 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції в порядку ст. ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим документом, що додана до матеріалів справи (а.с. 194).
Боржник на виклики державного виконавця не зявляється, пояснень з приводу несплати ним заборгованості не надає.
Згідно з відповіді ДПС України № НОМЕР_2 від 21.11.2013 р. про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб, інформація стосовно сум доходу ОСОБА_3 відсутня (а.с. 197).
Згідно з довідкою АІС № 1973/7 від 08.02.2014 року, транспортний засіб за ОСОБА_3 не зареєстровано (а.с. 196).
ОСОБА_3 рішення суду та законні вимоги державного виконавця не виконує, заборгованість боржником не сплачена, від виконання своїх обовязків згідно виконавчих документів по сплаті суми боргу ухиляється. Крім того, до державного бюджету України не стягується виконавчий збір в розмірі 10% від суми боргу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України та ст. 124 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження»
Відповідно до п. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
У відповідності до п. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта та або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязання заставою, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішення, - до виконання зобовязання.
Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», встановлено, що Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення виїзду з України або вїзду в Україну осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється вїзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученням правоохоронних органів.
Крім інших, покладених на органи державної прикордонної служби України завдань, вони також мають право, зокрема, зясовувати підстави вїзду в Україну або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб без документів під час одержання зазначених документів, яким державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється вїзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України.
Відповідно до ч. 1 Указу Президента України «Про додаткові заходи і підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.2008 р. № 261/2008 визнається за необхідне вжити додаткових заходів, спрямованих на посилення забезпечення захисту конституційних прав людини щодо належного виконання рішень судів.
Згідно п. 2 ч. 2 цього Указу повинен бути врегульований порядок виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладені на них рішеннями судів.
Згідно п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державному виконавцю необхідно звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.
У відповідності до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України про виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» , п. 8 ст. 19, п. 4 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст. 377-1 ЦПК України, -
Подання головного державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_1, погоджене з начальником Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_2 про обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон осіб без вилучення паспортного документа задовольнити.
Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя: В.В. Мінасов