Справа №515/1499/16-ц
Провадження №2/515/2441/16
Татарбунарський районний суд Одеської області
04 жовтня 2016 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого- судді Семенюк Л.А.
за участю секретаря Унгурян Т.В.
позивачки ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
09 вересня 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на наступні обставини.
Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала (а.с. 15 ).
Відповідач в судове засідання двічі не з'явився по невідомим суду причинам, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, заяв про причини неявки не надіслав. Належне його повідомлення міститься на аркушах справи 12,14.
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що представник позивача згоден.
Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та його покійна, на теперішній час, дружина ОСОБА_3, 23.10.2010 року взяли у позивачки ОСОБА_1 в борг 1000 доларів США, які зобов'язалися повернути до 1 травня 2011 року, що підтверджується наданою ними розпискою (а.с.2).
З довідки за № Д2-В37/6232 від 09.09.2016 року, виданої ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.4) слідує, що станом на 08 вересня 2016 року Національним банком України встановлений офіційний курс гривні до долара США, який становить: 100 доларів США - 2672,4306 гривні.
Відповідно до ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Суд вважає, що письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Судом з достовірністю встановлено, що між сторонами був укладений договір позики. На підтвердження укладення договору позики та його умов, позивачем представлена розписка позичальника (а.с.2), яка посвідчує передання їм позикодавцем грошової суми, що відповідає вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а в силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Крім того, відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно роз'яснень, що містяться в п.14 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", при поданні позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. У резолютивній частині розмір суми, що підлягає стягненню, вказується в гривнях.
Згідно положень ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Також судом встановлено, що відповідач не виконав умов договору, а саме: не повернув борг у встановлений договором строк, чим порушив ст.1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідач ОСОБА_2 заперечень щодо вимог позову та доказів на спростування доводів позивача суду не надав.
Разом з тим, як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, які складаються з сплаченого нею судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.(а.с.10).
Керуючись ст.ст.11, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.10,11, 58-60, 88, 197, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одної) грн. 20 коп.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Суддя Семенюк