Справа № 161/522/16-ц
Провадження № 2/161/1164/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, про визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання договору поруки недійсним.

Позов мотивувала тим, що з заяви про перегляд заочного рішення їй стало відомо, що між нею та відповідачем по справі нібито 07.08.2008 було укладено договір поруки № 222281 в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 Про наявність такого договору, а також кредитного договору їй нічого не було відомо, жодних документів не підписувала. Вказує на те, що підпис на примірниках договору поруки відрізняється від її особистого підпису. А тому, просила визнати вказаний договір поруки недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з викладених у позовній заяві підстав. Просив позов задовольнити. Крім того, покликався на те, що висновком судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підписи в графі «Поручитель» в оспорюваному договорі поруки виконані не позивачем, а іншою особою.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Вказував на те, що висновок експертизи не є беззаперечним доказом і справі. Крім того, позивач в 2015 році підписувала анкету поручителя, яка була додатком до заяви ОСОБА_5 про реструктуризацію боргу, що свідчить про те, що вона укладала і первинний договір поруки. Просив в задоволенні позову відмовити. Крім того, просив застосувати строки позовної давності.

Заслухавши доводи сторони позивача, заперечення сторони відповідача, пояснення свідка, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 07.08.2008 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, в забезпечення виконання зобовязань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 07.08.2008 укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5, укладено договір поруки № 222281 (а.с. 4,5), відповідно до якого ОСОБА_4 відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, як солідарні боржники.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 205 ЦК України одним із способів волевиявлення сторін є укладення правочину в письмовій формі.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 3 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовились укласти в письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 не підписувала договір поруки № 222281 від 07.08.2008.

Зазначена обставина підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи № 2079 від 12.09.2016, де встановлено, що підписи від імені ОСОБА_4, розташовані у графі: «Поручитель» в нижній частині кожної сторінки на договорі поруки № 222281 від 07 серпня 2008 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, виконані не ОСОБА_4, а іншою особою.

Підписання ОСОБА_4 анкети поручителя в 2015 році, яка додавалася до заяви ОСОБА_5 про реструктуризацію кредитної заборгованості, не має відношення до оспорюваного договору, оскільки підписана 14.04.2015. Крім того, договір про реструктуризацію не укладався, правовідносини на підставі поданих заяв не виникли.

Разом з тим, суд вважає, що позивачем не пропущено строку звернення до суду з вимогою про захист свого права. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Позивач вказувала на те, що про існування оспорюваного договору поруки дізналася в 2015 році під час розгляду справи за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості. Стороною відповідача не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивач знала про оспорюваний договір поруки раніше, не встановлено цього і з пояснень в судовому засіданні свідка ОСОБА_6

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність вільного волевиявлення позивача ОСОБА_4 на укладення договору поруки № 222281 від 07.08.2008, а тому оспорюваний договір поруки № 222281 від 07.08.2008 слід визнати недійсним на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених нею судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 203, 205, 215, 256, 257, 639 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки № 222281 від 07 серпня 2008 року, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в користь ОСОБА_4 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору та 3 853 (три тисячі вісімсот пятдесят три) гривні 50 копійок витрат на проведення судової експертизи.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій