Справа № 444/1935/16 Головуючий у 1 інстанції: Ясиновський Р.Б.
Провадження № 22-ц/783/6758/16 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Шеремети Н.О., Шандри М.М.

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки і піклування Жовківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір'ю та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову - задоволено. З метою забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки і піклування Жовківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір'ю та стягнення аліментів: - зобов'язано ОСОБА_2 (і.н. НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1) забезпечити ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_2, проживає за адресою: 80300, АДРЕСА_2) безперешкодне побачення із сином ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем її проживання в АДРЕСА_2 під наглядом органу опіки і піклування Жовківської районної державної адміністрації кожної суботи з 14.00 до 18.00 год. та кожної неділі з 14.00 до 18.00 год.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити. Вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, постановленою з грубим порушенням судом норм права. Зазначає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд по суті вирішив спір між батьками щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, незважаючи на те, що такий спір повинен вирішуватися за позовом одного з батьків та за участю заінтересованих осіб з найкращим забезпеченням інтересів дитини, не врахувавши того, що такий позов ніким не заявлявся, обставини справи не досліджувалися. Також, зазначає, що суд не вказав, які саме права позивача можуть бути порушені у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Крім цього, судом не зазначено обставин, які свідчать про те, що не прийняття зазначеного заходу забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився, однак суд вважав за можливе продовжити розгляд справи у його відсутності, зважаючи на те, що третя особа належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки представника суду представлено не було та зважаючи на сч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову виходив з того, що з матеріалів позовної заяви вбачається, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім цього, судом враховано, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу, а також з врахуванням того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд прийшов до переконання, що заява ОСОБА_3 підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими та такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином. Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку. Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України заборони або обов'язку вчиняти певні дії. Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку до такого банку або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Майно або грошові суми клієнта неплатоспроможного банку, на яке судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних, може бути передано приймаючому або перехідному банку чи спеціалізованій установі, утвореній Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передане майно або грошові суми залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 заявлено позовні вимоги до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: орган опіки і піклування Жовківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з матір'ю ОСОБА_3 та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення ними повноліття.

З'ясовуючи, зокрема, обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просила застосувати особа, котра звернулася з клопотанням вимогам, суд апеляційної інстанції вважає, що дії, про зобов'язання вчинення яких, як спосіб забезпечення позову, звернулася позивач, а саме: зобов'язання відповідача забезпечити позивачу побачення з одним із синів сторін за місцем її проживання під наглядом органу опіки та піклування у визначені дні та години, - жодним чином не може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позову про: визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір'ю та стягнення аліментів та на виконання рішення про задоволення таких вимог не впливають.

Дійсно, як вказала позивач та її представник у запереченнях на апеляційну скаргу, заходи забезпечення, про які вона просила можуть впливати на інтереси позивача, що стосується її спілкування та участі у вихованні однієї з дітей, яка з нею не проживає та можна припустити, що вказане може впливати на їх взаємовідносини після можливого майбутнього рішення суду про задоволення позову, однак такі заходи як вказано вище жодним чином не стосуються утруднення виконання чи можливості невиконання майбутнього можливого рішення суду про задоволення позову у даному спорі.

Тобто питання забезпечення участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні того із батьків, з яким дитина не проживає, що по суті вирішено оскаржуваною ухвалою, - є по суті питаннями окремого спору, що можливо виник між сторонами, однак не може вирішуватись у даному спорі у спосіб постановлення оскаржуваної ухвали.

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованим, а саму скаргу слід задовольнити, ухвалу ж суду першої інстанції, як таку, що постановлена без дотримання норм закону та без врахування дійсних обставин, що мають значення слід скасувати з постановленням нової про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313, 314 ч.1 п.6, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Жовківського районного суду Львівської області від 11 жовтня 2016 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки і піклування Жовківської районної державної адміністрації про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з матір'ю та стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.О. Шеремета

М.М. Шандра