АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/4032/16-ц Головуючий суддя І інстанції Єрмак Н. В.
Провадження № 22-ц/790/7518/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів надання послуг
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Яцини В.Б.,

суддів: Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору нікчемним,

в с т а н о в и л а:

В квітні 2016 року ОСОБА_1звернувся до суду з зазначеним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто». Просив визнати нікчемним договір фінансового лізингу № 001725 від 27.01.2016 року, укладений між сторонами, оскільки договір не був посвідчений нотаріально, та стягнути з відповідача на користь позивача сплачені за договором лізингу платежі в розмірі 40000 грн.

В обґрунтування свого позову посилався на те, що 27 січня 2016 року між сторонами укладений договір фінансового лізингу № 001725, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді автомобіля Хюндай, отримати право власності та передати цей автомобіль у користування позивача, який у свою чергу зобов'язався сплачувати за користування автомобілем періодичні лізингові платежі згідно договору. Договір фінансового лізингу передбачав право позивача отримати автомобіль у власність за умови повної сплати його вартості та інших витрат.

На виконання умов договору, позивач сплатив на користь відповідача 40000 грн. ( згідно квитанції № 2 від 27.01.2016 року ).

Заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2016 року позов задоволено. Визнано договір фінансового лізингу № 001725 від 27.01.2016 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» нікчемним. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 сплачені за договором лізингу платежі в розмірі 40000 грн. та вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2016 року заяву про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішення представник ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» Полякова Т.Т. в апеляційній скарзі просить заочне рішення - скасувати, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що підтвердженням отримання позивачем повної, необхідної, доступної та достовірної інформації про положення Договору є особисте підписання позивачем кожної сторінки самого договору та додатків до нього, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору; що найменування продавця товару не є істотною умовою цього договору; що відсутні одночасно ознаки, які дають підстави вважати про несправедливість умов договору; що адміністративний платіж - це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату; що доказів обману або умислу в їх діях не встановлено.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.01.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» укладено договір фінансового лізингу № 001725, відповідно до умов якого товариство бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу, а саме транспортний засіб Хюндай, комплектація/модифікація Comfort, об'єм/тип двигуна 1,4 л., механізованою коробкою передач, привід передній, у власність та передати предмет лізингу у користування ОСОБА_1 на строк та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до умов додатку № 1 до цього договору вартість предмета лізингу становить 13518,52 доларів США; авансовий платіж - 6759,26 доларів США (50 % вартості предмета лізингу); щомісячний платіж - 563 доларів США; адміністративний платіж - 1351,85 доларів США (10 % вартості предмета лізингу); комісія за передачу -405,56 доларів США (3 % вартості предмета лізингу).

На виконання вимог договору 27 січня 2016 року ОСОБА_1 сплатив ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» кошти в розмірі 40000 грн.00 коп.

При цьому сам договір лізингу був укладений сторонами у простій письмовій формі.

За частиною другою статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що всупереч вказаних вимог ч.2 ст. 799 ЦК України спірний договір був укладений не у нотаріальній, а у простій письмовій формі, тому відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, яка у такому разі визначає такий договір нікчемним, визнав його таким.

Саме таку правову позицію з приводу застосування вказаних норм ст.ст. 806, 628, 799, 220 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року по аналогічній цивільній справі № 6-2766цс15.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, але у разі не визнання цього факту, заінтересована сторона вправі доводити його в суді та вимагати застосування наслідків нікчемного правочину.

У статті 216 ЦК України передбачено, що:

1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

2. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

3. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

4. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Згідно до п. 5 постанови Пленуму ВС України від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам було роз'яснено: вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Отже, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції, визнаючи договір фінансового лізингу нікчемним та стягуючи з лізингодавця на користь лізингоодержувача сплачену суму адміністративного платежу, ухвалив законне й обґрунтоване рішення, із додержанням норм процесуального права правильно застосував положення вищевказаних норм матеріального права, а доводи скарги цього висновку не спростовують. Тому колегія суддів відповідно до ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 315, 319, 323-325, 327 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» - відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 02 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом 20 днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ .

Головуючий суддя

Судді колегії