Номер провадження: 22-ц/785/7872/16
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкін А.П.,Калараш А.А.

За участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини з України без згоди та супроводу другого з батьків, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради

-про усунення перешкод у вихованні та визначення способу виховання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

21 квітня 2016 року позивачка звернулась до суду з вищезазначеними позовними вимогами в яких зазначала, що з 06 серпня 2004 року знаходилась з відповідачем в зареєстрованому шлюбі котрий було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси 19 вересня 2012 року. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась донька -ОСОБА_7, котра проживає з нею після розірвання шлюбу. З відповідачем виникають непорозуміння з приводу отримання від останнього дозволу на виїзд за кордон доньки, так як відповідач безпідставно відмовляв в наданні таких дозволів. Посилаючись на те, що вона з донькою бажає відвідувати іноземні країни, у тому числі країни Європи та Шенгенської зони,країни Азії та Америки просила суд уточнюючи позовні вимог надати їй дозвіл на виїзд ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон (за межі України) до країн ближнього та дальнього зарубіжжя (країни Європи та Шенгенської зони, країни Азії та Америки, країни СНД, Туреччина, Єгипет) без дозволу (згоди) батька дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, строком з моменту набрання рішення законної сили і до повноліття дитини упродовж не менш як 10 діб кожної пори року (зима-весна-літо-осінь), а всього 40 діб упродовж кожного року.

Дозволити їй або її офіційному представникові, без згоди батька дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя (країни Європи та Шенгенської зони, країни Азії та Америки, країни СНД, Туреччина, Єгипет ) до досягнення нею повноліття, упродовж не менш як 10 діб кожної пори року (зима-весна-літо-осінь), а всього 40 діб упродовж кожного року. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

07 червня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, яку в подальшому було змінено та згідно редакції від 29 вересня 2016 року просив зобов'язати ОСОБА_8 не перешкоджати зустрічам і спілкуванню ОСОБА_6 з його малолітньою дочкою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити способи участі ОСОБА_6 у вихованні своєї малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення перебування з батьком в перші та треті вихідні дня місяця з 10-00 години суботи до 19-00 години неділі, половину зимових канікул та два тижні влітку без присутності матері дитини ОСОБА_8, за місцем проживання батька ОСОБА_6 або у будь-яких громадських місцях з урахуванням досягнення духовного, фізичного і морального розвитку дитини та із урахуванням режиму малолітньої дитини та особливостей її харчування.Позивач стверджує що відповідач чинить перешкоди в спілкуванні з дитиною, натомість як він має бажання бачитися зі своєю дитиною, спілкуватися з нею, приймати активну участь в її вихованні, та хоче приймати участь у її розвитку та у житті.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року у задоволені первісного позовну ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини з України без згоди та супроводу другого з батьків - відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у вихованні та визначення способу виховання дитини - задоволено частково.

Встановлено порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні гр. ОСОБА_6 з малолітньою донькою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом систематичних побачень з 10 години ранку до 20 години вечора кожної суботи та у будь-який будній день за попередньою домовленістю з матір'ю. В решті позов залишено без задоволення

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в частині відмови в позовних вимогах, з ухваленням нового про задоволення позову,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому посилається на ті ж обставини, що і в позовній заяві та на те, що відповідач чинить перешкоди у реалізації прав дитини пізнавати світ,відвідувати іноземні держави.

В судове засідання позивачка не з'явилась. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення представнику ОСОБА_5 судова повістка вручена належним чином. В своїй заяві він просить справу слухати за його відсутністю.

Представник Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився,про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення учасників судового процесу, що зявились, перевіривши матеріалами справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в заявлених вимогах за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини з України без згоди та супроводу другого з батьків,районний суд виходив з відсутності доказів чинення відповідачем перешкод у виїзді доньки за кордон та виготовленні відповідних проїзних документів без зазначення відомостей конкретної країни,мети та часу поїздки.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 06 серпня 2004 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8, про що було складено актовий запис за № 834.

В період вказаного шлюбу у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась донька ОСОБА_7, про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в книзі записів актів громадянського стану про народження складено актовий запис за № 2116, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_4.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2012 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було розірвано.

Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_7 залишилась проживати разом з матір'ю.

В ході розгляду справи ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9, в результаті чого змінила прізвище на «Невакшонова», що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_2, та копією паспорта гр.. України НОМЕР_3.

Відповідно до ст.ст. 141, 157 Сімейного кодексу України батько та мати рівні у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей, незалежно від перебування їх у шлюбі

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року (зі змінами), Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами), якими передбачено можливість вирішення у судовому порядку питання про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу одного з батьків

Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини.

Відповідно до вимог ч.2 cт.4 цього Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 року № 231 (із змінами) визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Пунктом 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення, а не регулярні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі, а не на майбутнє на постійній чи багаторазовий виїзд.

Позивачем не визначено, до якої країни передбачається виїзд, для якої мети та на який термін або протягом якого проміжку часу.

Надання за рішенням суду дозволу на виїзд дитини за кордон без врахування місця виїзду, мети виїзду, часу виїзду, до досягнення нею шістнадцятирічного віку та без згоди одного із батьків суперечить вищевказаним положенням чинного законодавства. Інше розуміння змісту нормативних актів та допустимість неодноразових виїздів дитини за кордон без згоди батька на підставі одного рішення суду є грубим порушенням права одного з батьків на спілкування з дитиною та на участь у її вихованні, суперечить принципам сімейного законодавства.

Як визначено в ст.ст. 57 - 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень доказами, якими є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту ухилення відповідача надання ним дозволу для отримання проїзного документу доньки.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач чинить перешкоди у реалізації прав дитини пізнавати світ оцінюється критично, оскільки порядок виїзду до досягнення дитини шістнадцятирічного віку без згоди одного із батьків передбачено Правилами перетинання державного кордону громадянами України ,який передбачає надання та отримання дозволу на разовий виїзд до конкретної країни в конкретний проміжок часу, а не на майбутнє.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

В іншій частині рішення районного суду не оскаржується, а тому законність та обґрунтованість його не перевіряється.

Керуючись ст.ст. 218,308, 315, 317 319 ЦПК України, судова колегія УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.09.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді А.А.Калараш

А.П.Заїкін