Провадження № 4-с/161/153/16
У Х В А Л А

24 листопада 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо ухвалення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві,

В С Т А Н О В И В :

28.10.2016 представник ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся суд із скаргою на постанову державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа. Скаргу мотивував тим, що 27.06.2012 Луцьким міськрайонним судом на виконання рішення про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором, видано виконавчий лист. 14.02.2013 Першим ВДВС Луцького МУЮ відкрито виконавче провадження. 29.02.2016 державним виконавцем Першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 ухвалено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». З постановою банк не погоджується, вважає її незаконною, оскільки державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів. Постанова, що оскаржується, була отримана стягувачем лише 17.10.2016. Державний виконавець умисно зволікав з виконанням рішення суду. На підставі викладеного просить: поновити строк звернення до суду із скаргою; визнати дії державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого листа стягувачу неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.02.2016; зобовязати державного виконавця вжити передбачених законодавством заходів з виконання виконавчого листа у справі №2-7799/10.

Представник скаржника подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги скарги підтримав. Просив повідомити про результати розгляду скарги письмово.

Особа, дії і рішення якої оскаржуються, в судове засідання не зявилась.

Дослідивши письмові матеріали скарги, суд дійшов висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

До матеріалів скарги додано копії документів, які вказують на те, що на виконанні у Першому відділі ДВС Луцького МУЮ перебував виконавчий лист №2-7799/10, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 27.06.2012, про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором №643/07 від 25.10.2007 в сумі 171 743,60 грн. та судових витрат. Виконавче провадження № 36456906.

Пунктом 9 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови) встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Постановою державного виконавця Першого ВДВС Луцького МУЮ ОСОБА_2 від 29.02.2016 виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

З оскаржуваної постанови вбачається, що майно належне боржнику ОСОБА_3 на праві приватної власності, на яке можна було б звернути стягнення відсутнє.

Земельна ділянка, яка розташована в с. Гірка Полонка Луцького району та належить боржнику реалізована в передбаченому законом порядку не може бути, оскільки процедура її реалізації визначена Земельним кодексом відмінна від процедури звернення стягнення на майно, яка визначена Законом України «Про виконавче провадження».

Постанова мотивована тим, що діючим порядком не врегульовано можливість реалізації земельних ділянок, нерухомість, яка на ній розташована та є невідємною частиною земельної ділянки, теж не може бути розміщена в Системі для її продажу шляхом електронних торгів. У звязку з цим дія порядку реалізації майна шляхом проведення електронних торгів не може бути поширена на процедуру реалізації земельних ділянок.

Реалізація арештованого майна врегульована Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів в СЕТАМ (системі електронних торгів арештованим майном), затвердженим 13.04.2016 наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2015 № 2710/5. В пункті 1 зазначеного порядку зазначено, що згідно з тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом від 16.04.2014 № 656/5, визначено термін «арештоване майно», яке підлягає продажу через електронні торги - рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, зазначеного в ч.8 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації.

Тобто, дія порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів не може бути поширена на процедуру реалізації земельних ділянок.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Скаржник не надав суду жодних доказів неправомірності ухвалення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, виключно на підставі п.9 частини першої ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було проведено ряд процесуальних дій в ході виконавчого провадження, які спрямовані на виявлення майна та кошті в боржника, на які можна звернути стягнення. Оскільки, наявне в боржника майно не може бути реалізовано в передбаченому законодавством порядку, на підставі п.9 частини першої ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець правомірно повернув виконавчий документ стягувачеві.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість скарги, у звязку з чим у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 386-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо ухвалення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві -- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій