Справа № 343/1722/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2486/2016
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

з участю: відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Долинського районного центру зайнятості до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків за апеляційною скаргою представника Долинського районного центру зайнятості на рішення Долинського районного суду від 04 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що в Долинському районному ЦЗ, Івано-Франківським обласним ЦЗ було проведено внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності за період роботи з 01.02.2015 року по 01.05.2016 року.

За результатами перевірки, встановлено порушення проведення індексації, зайво виплачено зарплату працівникам Долинського районного ЦЗ в сумі 15005,50грн. Дане порушення виникло, внаслідок неналежного виконання начальником відділу бухгалтерського обліку ОСОБА_2, яка звільнилася з роботи 03.11.2015 року, покладених на неї трудових обов'язків.

На адресу відповідача направлено лист-претензію про повернення коштів, однак станом на 08.09.2016 року дані кошти в сумі 15005,50грн. не відшкодовані.

Рішенням Долинського районного суду від 04 листопада 2016 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Долинського районного центру зайнятості заподіяну матеріальну шкоду в розмірі середнього місячного заробітку в сумі 4834( чотири тисячі вісімсот тридцять чотири) гривні 24 копійки та 1378 гривень сплаченого судового збору, згідно квитанції. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи його незаконним, ухваленим внаслідок неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильним застосуванням норм матеріального права, представник Долинського районного центру зайнятості подав апеляційну скаргу.

Апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, що відповідальна посадова особа - відповідач у справі, яка перебувала на той час головним бухгалтером Долинського районного ЦЗ неналежно виконувала свої посадові обов'язки, а саме: порушила посадову інструкцію, якою покладено на неї завдання та обов'язки, що призвело до переплати заробітної плати на загальну суму 15005,50грн.

Апелянт також вказує, що судом проігноровано той факт, що наказом №75 від 13.03.2015 року «Про покладення обов'язків», з метою належного нарахування заробітної плати, індексації утримання податків та страхових внесків та інших виплат працівникам Долинського районного ЦЗ, ведення модулів «АРМ Бухгалтерія», «ППП Бухгалтерія», «Зарплата», «Журнал-ордер №5», «Відомості до банку», «Довідки з зарплати», «Табель робочого часу», обов'язки щодо виконання покладено на відповідачку.

Апелянт вважає, що відповідачка є винною і повинна нести повну матеріальну відповідальність.

З цих підстав, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, про задоволення його позовних вимог.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Відповідач доводи апеляційної скарги заперечила.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 20 ЦК України передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідності до ч.2 ст. 133 КЗпП України, відповідачка ОСОБА_2, як керівник структурного підрозділу повинна нести обмежену матеріальну відповідальність, у розмірі заподіяної з її вини шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку, оскільки шкоду установі заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам.

Таке рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з позивачем, зокрема - працювала на посаді головного бухгалтера Долинського районного ЦЗ і звільнилася 03.11.2015 року за власним бажанням.

Івано-Франківським обласним ЦЗ було проведено внутрішній фінансовий аудит та аудит відповідності за період роботи Долинського районного ЦЗ з 01.02.2015 року по 01.05.2016 року. За результатами перевірки, встановлено порушення проведення індексації, зайво виплачено зарплату працівникам Долинського районного ЦЗ в сумі 15005,50 гривень. Дане порушення виникло, внаслідок неналежного виконання начальником відділу бухгалтерського обліку ОСОБА_2 покладених на неї трудових обов'язків.

Згідно з вимогами ч.2 ст.133 КЗпП України, обмежену матеріальну відповідальність несуть: керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству, установі, організації заподіяно зайвими грошовими виплатами працівникам, неправильною постановкою обліку і зберігання матеріальних, грошових чи культурних цінностей, невжиттям необхідних заходів до запобігання простоям.

Згідно довідки середня заробітна плата ОСОБА_2 становить 4834,24грн. (а.с.53).

Стягуючи з відповідача в користь позивача зазначену суму коштів, суд першої інстанції враховуючи вимоги ч.2 ст.133 КЗпП України, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 повинна нести обмежену матеріальну відповідальність, але не більше свого середньомісячного заробітку за шкоду, заподіяну установі зайвими грошовими виплатами працівникам.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про часткове задоволення позовних вимог - є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового або зміни рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Долинського районного центру зайнятості відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 04 листопада 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк