Справа № 366/194/16-ц
Провадження №2/366/83/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Гончарука О. П., при секретарі судового засідання Форощі І. С., розглянувши у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України в смт.Іванків Київської області без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу в смт. Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Іванківського районного суду Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її батько - ОСОБА_4, який проживав у с. Шпилі Іванківського району Київської області. Після смерті батька постало питання про оформлення спадщини. На день його смерті залишилось наступне спадкове майно:

-житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1

-земельна ділянка розміром 0,2500 га для будівництва та обслуговування даного житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла позивач, подавши заяву про прийняття спадщини до Іванківської державної нотаріальної контори, та того ж дня отримала про право на спадщину на земельну за законом на земельну ділянку. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий будинок. У 1968 року спадкодавець за власний кошт та власними силами побудував житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не оформив. Документом, що підтверджує право власності на будинок є довідка Шпилівської сільської ради (виписка з господарської книги №6, номер об'єкта погосподарського обліку НОМЕР_1). Земельна ділянка біля будинку ще за життя була приватизована спадкодавцем. Єдиним спадкоємцем, після смерті ОСОБА_4 В, є позивач - ОСОБА_1. Дружина спадкодавця - ОСОБА_5 від спадщини відмовилась на користь позивача заявою від 24.10.2014 р., на виділ частки у спільному майні подружжя не претендує. Аналогічну заяву написав і відповідач ОСОБА_3 Інших спадкоємців немає. У зв'язку тим, що державний нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, позивач змушена звертатись з даним позовом до суду.

Позивач просить визнати за нею право приватної власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_4, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями в АДРЕСА_1

У судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно.

Позивач подав до суду заяву про те, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглядати справу без його участі.

Відповідачі також звернулися до суду із заявою про те, що позов визнають, заперечень не мають, та просить розглядати справу без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 22.03.1970 р. лущенко икола Васильович являвся батьком позивача. ІНФОРМАЦІЯ_4 року батько помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3, видано Виконкомом Шпилівської сільської ради.

19.01.2016 року позивач звернулася до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок. Того ж дня Постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. За даними держаної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла ОСОБА_1 заявою від 101.10.2014 р. ОСОБА_2 від спадщини відмовилась на користь останньої. ОСОБА_3 від спадщини відмовився заявою від 10.10.2014 р., інших спадкоємців немає. Позивачу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 0,2500 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1

Згідно зі ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначено в листі ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 при вирішенні спорів даної категорії слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності на жилі будинки у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинку.

З матеріалів справи вбачається, що спадковий жилий будинок з надвірними будівлями був побудований у 1968 році, а решту наявних біля нього господарських будівель і споруд - в період з 1968 по 1994 роки, але ніяких правовстановлюючих документів на вказане майно не було оформлено.

Відповідно до положень чинного на той час ЦК УРСР 1963, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із по господарських книг.

З наданої довідки № 48 від 20.01.2016 року згідно погосподарської книги №6 (2011-2015 роки) виконкому Шпилівської сільської ради Іванківського району, головою домогосподарства в АДРЕСА_1 був ОСОБА_4.

У зв'язку з тим, що записи в погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності, суд вважає доведеним, що домоволодіння із спорудами та будівлями в АДРЕСА_1 дійсно належав на праві приватної власності ОСОБА_4, тому суд вважає, що є всі правові підстави для визнання права власності в порядку спадкування за позивачем ОСОБА_1 на вищевказане спадкове нерухоме майно, яке належало її батьку.

Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи те, що позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору, суд приходить до висновку про компенсацію судових витрат за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1233-1236, 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, статтями 5, 6, 8, 57, 60, 64, 88, 213- 215, 292, 294, 296 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності на спадкове майно, що залишилось після смерті її батька - ОСОБА_4, 1935, р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а саме: на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Будинок цегляний, розміром житлової площі 37,7 кв. метрів, розміром загальної площі 79,5 кв. метрів, в плані під літерою «А». Надвірні будівлі: веранда «а», літня кухня «Б», прибудова «В», сарай «Г, Е, К», вбиральня «Д», навіс «Ж, З», огорожа № 1-5, колодязь - І.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: