09 березня 2016 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Петренко Л.В., секретаря судового засідання Похвалітової М.В.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Токмак цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Кредобанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник ПАТ Кредобанк звернувся до Токмацького районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 26 лютого 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № А210001. Згідно п. 1.1. договору, банк зобов'язується надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно пункту 2.1. договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 114877,00 грн. на строк до 01 лютого 2015 року, а згідно п. 3.2. договору, позичальник за користування кредитом зобов'язався сплатити банку 15,35 % відсотків річних.
04 червня 2008 року між банком та позичальником укладений додатковий договір №1 до кредитного договору №А210001 від 22.02.2008 року, відповідно до якого за користування кредитом встановлена ставка 20% (двадцять) відсотків річних.
Відповідно до пункту 2.7. кредитного договору, датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку. Позивач перерахував у безготівковій формі в цілях виконання кредитного договору суму кредиту в розмірі 114 877,00 грн.
26 лютого 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладено Договір поруки.
Відповідно до п. 1.1. цього Договору, Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором № А210001 від 26 лютого 2008 року, укладеним між боржником та кредитором.
Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором (пункт 2.5 договору).
Станом на 08.06.2015 року розмір заборгованості за Кредитним договором складає 171028,73 грн., яка складається з наступного: неповернута сума кредиту - 95 588,06 грн. прострочені відсотки - 75 440,67 грн.
У звязку з чим представник позивача просить стягнути, солідарно, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором № А210001 від 26 лютого 2008 року у розмірі 171 028,73 грн. на користь ПАТ «Кредобанк», а також просить стягнути судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України; заперечень проти позову не надали, клопотань про перенесення розгляду справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не зявились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.
ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 вересня 2014 року», справа підсудна Токмацькому районному суду Запорізької області.
Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити позивачу визначені кредитним договором суму кредиту, проценти за користування кредитом, та пеню.
Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 26 лютого 2008 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № А210001.
Кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності строковості, платності та цільового характеру використання, що передбачено п. 2.4. вказано договору.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Згідно п. 1.1. договору, банк зобов'язується надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти.
Відповідно до пункту 2.1. договору, банк надав позичальнику кредит в сумі 114877,00 грн. на строк до 01 лютого 2015 року.
Згідно п. 3.2. договору, позичальник за користування кредитом зобов'язався сплатити банку 15,35 % відсотків річних.
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором (п. 2.1, п. 3.9) та або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 2 278,00 грн. (ануїтетний платіж) протягом усього строку кредитування (п. 2.1), не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено цим договором та або додатками до нього. Якщо кредит видано після 15-го числа поточного місяця. Перший ануїтетний платіж здійснюється позичальником не пізніше останнього робочого дня наступного місяця. Зарахування ануїтетного платежу на погашення заборгованості за цим договором здійснюється банком в останній робочий день місяця, за який здійснено платіж, незалежно від дати його сплати позичальником. Останній платіж дорівнює залишку заборгованості по кредиту та процентах.
Відповідно до пункту 2.7. кредитного договору, датою видачі кредиту вважається день списання коштів з позичкового рахунку.
Згідно п. 7.1. кредитного договору договір набуває чинності з дня підписання обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобовязань.
Будь-які зміни і доповнення до цього договору вносяться лише за згодою сторін, шляхом укладення додаткових договорів, що передбачено п. 8.1. вказано договору.
04 червня 2008 року між банком та позичальником укладений додатковий договір №1 до кредитного договору №А210001 від 26.02.2008 року, відповідно до якого за користування кредитом встановлена ставка 20% (двадцять) відсотків річних.
Відповідно до положень ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Станом на 08.06.2015 року розмір заборгованості за Кредитним договором складає 171028,73 грн., яка складається з наступного: неповернута сума кредиту - 95 588,06 грн. прострочені відсотки - 75 440,67 грн.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 2.1. договору передбачено, що банк надав позичальнику кредит в сумі 114877,00 грн. на строк до 01 лютого 2015 року. Зважаючи на не належне виконання відповідачем, ОСОБА_1, умов кредитного договору, утворилась заборгованість, та станом на 08.06.2015 року складає 171 028,73 грн.
Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.
Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
ПАТ «Кредобанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач, ОСОБА_1, в свою чергу у порушення зазначених норм закону та умов договору зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками.
У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач, ОСОБА_1, станом на 08.06.2015 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 171028,73 грн., яка складається з наступного: неповернута сума кредиту - 95 588,06 грн., прострочені відсотки - 75 440,67 грн.
Оскільки відповідач, ОСОБА_1, належним чином не виконала покладені на неї за договором зобов'язання, у зв'язку з чим з відповідача, ОСОБА_1, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 26 лютого 2008 року на загальну суму 171028,73 грн.
Що стосується вимог позивача щодо стягнення заборгованості з поручителя, ОСОБА_2, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
На виконання умов кредитного договору від 26 лютого 2008 року, між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладено Договір поруки.
Відповідно до п. 1.1. цього Договору, Поручитель зобов'язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором № А210001 від 26 лютого 2008 року, укладеним між боржником та кредитором.
Згідно п. 1.2 договору поруки, поручитель добре ознайомлений з текстом кредитного договору. Поручитель свідчить, що йому відомі всі умови кредитного договору, а саме: сума кредиту 114 877,00 грн., строк повернення кредиту 01 лютого 2015 року, розмір процентної ставки 15,35 % річних.
Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором (пункт 2.5 договору).
Так, у разі порушення Позичальником зобов'язань, що випливають з Кредитного договору, Позичальник, Відповідач 1 та Відповідач 2 відповідають перед Позивачем як солідарні боржники, що означає право Позивача, як кредитора, вимагати виконання зобов'язань в повному обсязі як від Позичальника, Відповідача 1 та Відповідача 2 разом, так і від кожного з них окремо.
Відповідно до п. 4.6. договору поруки, цей договір діє до повного виконання сторонами зобовязань по кредитному договору А210001 від 26 лютого 2008 року.
Згідно п. 4.3. договору поруки, всі зміни і доповнення до цього договору вносяться за взаємною згодою сторін і складаються в письмовій формі.
Як вбачається з матеріалів справи, після підписання Кредитного договору між Банком та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № А 210001 від 04 червня 2008 року, відповідно до якого за користування кредитом встановлена ставка 20% (двадцять) відсотків річних, тобто збільшена відсоткова ставка за кредитним договором.
Таким чином, Банком та Боржником, ОСОБА_1, без узгодження з Поручителем змінено умови Кредитного договору (введено нові умови забезпечення кредиту, що призвели до збільшення процентів за кредитом) ці зміни призвели до збільшення розміру відповідальності Поручителя.
Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Виходячи з положень частини першої статті 553, частини першої статті 554 ЦК України, поручитель хоча і пов'язаний із боржником зобов'язальними правовідносинами, проте він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором; має право висувати заперечення проти вимог кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 ЦК України).
За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.
Оскільки банк відповідно до умов кредитного договору збільшив процентну ставку за кредитом, але без згоди поручителя, то підстав для покладання відповідальності на останнього за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком немає, оскільки порука припинилася, про що свідчить правова позиція Верховного Суду України висловлена в постанові від 19 грудня 2011 року у справі N 6-67цс11, в постанові Верховного Суду України від 21 листопада 2011 р. у справі N 6-49цс11.
Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим (постанови від 21 травня року 2012: N 6-69цс11, N 6-18св11, N 20цс11, N 88цс11).
Крім того, в постанові Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 р. у справі N 6-112цс12 зазначено, що внесення змін до кредитного договору в частині збільшення розміру процентів за відсутності згоди поручителя на таку зміну змінює обсяг його відповідальності.
У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2013 р. у справі N 6-172цс12).
За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України підставою припинення поруки є такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.
У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком і тягне припинення поруки (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 р. у справі N 6-97цс13).
Згідно п. 4.3. договору поруки, всі зміни і доповнення до цього договору вносяться за взаємною згодою сторін і складаються в письмовій формі.
Так, Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2013 року у справі №6- 97цс13 встановлено, що до припинення поруки призводять такі зміни умови основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.
Постановою Верховного Суду України від 21 листопада 2012 року у справі № 6-134цс12, в якій, зокрема, зазначено: звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.
Згідно з п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.
Однією з підстав припинення поруки є зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшиться обсяг його відповідальності (ч. 1 ст. 559 ЦК України).
Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителів і їх згоди на збільшення розміру їх відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Таким чином, порука вважається припиненою.
Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача 2 - поручителя, ОСОБА_2, необхідно відмовити, оскільки суду позивачем не надано жодного доказу того, що між Банком та Поручителем було укладено додаткові угоди до Договорів поруки, якими б було погоджено внесення змін до Договорів поруки та/або Кредитного договору, щоб висвітлювали узгодження збільшення обсягу відповідальності Поручителя, що сталися внаслідок укладання додаткового договору № 1 до кредитного договору № А 210001 від 04 червня 2008 року.
Справу розглянуто судом в межах заявлених позивачем позовних вимог з урахуванням обраного ним способу захисту права.
Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача, ОСОБА_1, на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 565,43 грн.
До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать також витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, що передбачено п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України.
В даному випадку, підлягають стягненню з відповідача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 840,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Кредобанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір в розмірі 2 565,43 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 840,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: /підпис/

згідно з оригіналом

Суддя: