Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/2328/16-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв
Категорія 20 Доповідач Жигановська О. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Зарицької Г.В., Якухно О.М.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали за позовом ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій», Товариства «Лексон Маркетинг КОРП.» про визнання недійсним рішення Ліквідаційної комісії та договорів купівлі-продажу, пожертви

за апеляційною скаргою Товариства «Лексон Маркетинг КОРП» на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 14 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просив: визнати недійсним рішення Ліквідаційної комісії Приватного вищого навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій» від 24.07.2014 року про продаж будівлі навчального корпусу за адресою: АДРЕСА_1 за 710000 грн., яке оформлено протоколом від 24.07.2014 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу будівлі навчального корпусу за вказаною адресою від 04.08.2014 року, укладений між Приватним вищим навчальним закладом «Інститут підприємництва та сучасних технологій» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітібілдком»; визнати недійсним договір пожертви від 12.10.2014 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сітібілдком» та Товариством «Лексон Маркетинг КОРП.».

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 14 квітня 2016 року відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, Товариство «Лексон Маркетинг КОРП» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, просить ухвалу скасувати. Зокрема, апелянт зазначає, що питання щодо визнання недійсним рішення Ліквідаційної комісії ІПСТ має ознаки корпоративного спору, а тому його вирішення належить до юрисдикції господарського суду. Крім того, договір пожертви, укладений між Товариством «Лексон Маркетинг КОРП» та ТОВ «Сітібілдком», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Кударенко В.М., а тому спір підсудний Шевченківському районному суду м. Києва, тобто за місцем розташування нотаріуса та ТОВ «Сітібілдком».

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із положеннями ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об'єктом якого є нерухоме майно.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся із позовом про визнання недійсними рішення Ліквідаційної комісії ПВНЗ «ІПСТ» про продаж будівлі навчального корпусу, договору купівлі-продажу від 04.08.2014 року зазначеної будівлі, а потім її відчуження за договором пожертви. Майно, яке є предметом вказаних правочинів знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.53-54, 57-59). Відповідачами зазначено ПВНЗ «ІПСТ», який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та Товариство «Лексон Маркетинг КОРП», яке знаходиться за адресою Республіка Панама, м.Панама, вул. Торре Глобал Пласа.

Оскільки об'єктом рішення Ліквідаційної комісії та договорів купівлі-продажу та пожертви є нерухомість, а саме нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: Житомирська область, АДРЕСА_1, то колегія суддів вважає, що спір виникає з приводу нерухомого майна, а тому справа повинна розглядатися за його місцезнаходженням в Корольовському районному суді м.Житомира.

Крім того, відповідачами по справі є дві юридичні особи, тому ОСОБА_1, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.1 ст.113 ЦПК України, при здійсненні захисту порушеного права як фізичної особи - кредитора, правильно подав позов до Корольовського районного суду м. Житомира.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі з недотриманням правил підсудності, а з інших підстав оскарження зазначеної ухвали законом не передбачено.

Згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Виходячи із аналізу наведених норм, доводи апелянта щодо непідвідомчості спору апеляційним судом не розглядаються, оскільки дані питання належать до компетенції суду першої інстанції. Отже, ухвала суду 1-ї інстанції про відкриття провадження у справі в частині визначення підвідомчості не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду, а апеляційна скарга на таку ухвалу має бути повернута відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що при відкритті провадження судом не враховано ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 05 квітня 2016 року (а.с.30-31), та всупереч положенням ст.119 ЦПК України не уточнено підстави позову, що можуть свідчити про наявність спору як цивільного, так і господарського.

Керуючись ст.ст. 209, 293, 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України , колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну Товариства «Лексон Маркетинг КОМП» в частині оскарження ухвали з підстав підвідомчості спору зняти з апеляційного розгляду та повернути до суду 1-ї інстанції для виконання вимог ч.2 ст.293 ЦПК України.

Апеляційну скаргу Товариства «Лексон Маркетинг КОМП» в частині оскарження ухвали з підстав порушення вимог територіальної підсудності відхилити, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: