Справа № 361/3209/16-ц
Провадження № 2/361/2101/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 грудня 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Зотовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми на виконання договору позики,

встановив:

Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів за договором позики проценти за користування позиченими грошовими коштами в сумі 590000грн. в період з 1.12.2015р. по 2.06.2016р., нарахованими на підставі ст.1048 ЦК України за обліковою ставкою НБУ- в загальній сумі 63639,17грн.; а також стягнути за прострочення у виконанні грошового зобовязання за договором позики з підстав, передбачених ст.625 ЦК України, 3 % річних, нараховані за період прострочення з 1.12.2015р. по 2.06.2016р. в загальній сумі 8971грн., і інфляційні нарахування за вказаний період в сумі 34156грн. та судові витрати. Позов подано 3.06.2016р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що

28 серпня 2011 року між ним та ОСОБА_2 за письмовою згодою її чоловіка ОСОБА_3 був укладений договір позики, за яким він передав відповідачці 600000грн. (еквівалент 75000доларам США) строком до 1.11.2011р.; тоді ж ОСОБА_3 підтвердив згоду на отримання дружиною позики, підтвердив отримання грошей в інтересах сім,ї і зобовязався у випадку несплати боргу дружиною повернути їх особисто. В строк, визначений договором, відповідачі позичені кошти не повернули. У звязку з чим у липні 2012 року він звернувся до суд з позовом про стягнення боргу за договором позики, і Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2012 року позов було задоволено та стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 600 000 грн. Дане рішення відповідачі виконали лише частково- сплативши суму, меншу 10000грн. (станом на день подання позову 8029грн.), тому вважає, що має підстави вимагати стягнення з відповідачів солідарно на його користь процентів за весь час користування позикою за обліковою ставкою НБУ, оскільки інший розмір процентів у договорі сторони не обумовили. Вважає, що оскільки боржники прострочили виконання грошового зобовязання , то вони повинні також сплатити 3% річні і компенсувати йому втрати від інфляції, розраховані на підставі ст.625 ЦК України - за період прострочення з 1.12.2015р. по 2.06.2016р.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, їхнім представником подано заяву про розгляд справи у відсутності відповідачів і представника. В поданих представником відповідачів письмових поясненнях, відповідачі позов не визнали, посилаючись на те, що судом вже прийнято в 2015 році рішення про стягнення інфляційних та 3% річних як пеня за невиконання боргових зобовязань, тому подвійне стягнення 3% річних суперечить принципу розумності та справедливості. Просили враховувати, що на протязі 4 років відбувається стягування по виконавчим провадженням з заробітної плати, крім того боржник відповідачки ОСОБА_2 Євдокімова сплачує позивачу ОСОБА_1 як взаємозалік, просили суд встановити конкретну суму боргу на день подачі позову, і врахувати, що в розписці про позику між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсотки не були вказані.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

28 серпня 2011 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в розмірі 600 000 грн. , що еквівалентно 75 000,00 дол. США, у якості позики, та зобовязалася повернути борг до 01 листопада 2011 року, про що особисто склала розписку. Її чоловік ОСОБА_3 підтвердив факт отримання коштів дружиною, укладення договору позики за його згодою та в інтересах сімї, та також зобовязався у разі неповернення позичених грошей дружиною, виконати дані зобовязання .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від

14 листопада 2012 року задоволено позов ОСОБА_1, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 600 000 грн. та судові витрати.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2014 року задоволено позов ОСОБА_1, стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на користь ОСОБА_1 3 % річних за період прострочення повернення суми позики з 01 листопада 2011 року до дня звернення позивача до суду - 46652,05 грн., інфляційні втрати, нараховані на суму позики в розмірі 12000 грн. і судовий збір.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2016 року задоволено позов ОСОБА_1, стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на його користь проценти за користування позикою в період з 28.08.2011р. по 1.12.2015р. у розмірі 304361,25грн., а також 3% річні у розмірі 25185,61грн., та інфляційні втрати на суму боргу 342031,54грн., нараховані за період прострочення з 1.07.2014р. по 1.12.2015р. , і судовий збір.

З копії листа Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області № 33279 від 30 вересня 2015 року вбачається, що у відділі перебуває зведене виконавче провадження про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргу в сумі 603 219 грн. 00 коп., виконавчого збору 60 321 грн. 90 коп. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 50 грн. 00 коп. Станом на 30 вересня 2015 року згідно наданих бухгалтерією відомостей боржником ОСОБА_2 було сплачено 5 823 грн. 01 коп. - в рахунок погашення боргу на користь стягувача ОСОБА_1; 3 006 грн. 00 коп. в рахунок погашення виконавчого збору; 50 грн. 00 коп. витрат на проведення виконавчих дій. Відповідачем ОСОБА_3 борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій не сплачено.

З копії листа Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області № 14822 від 8.06.2016р. вбачається, що у відділі перебуває зведене виконавче провадження про солідарне стягнення із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргу в сумі 603 219 грн. 00 коп. та боргу на загальну уму 1336987,22грн. Станом на 8.06.2016р. згідно наданих бухгалтерією відомостей та стягнутих коштів з ОСОБА_2 було сплачено 8029,01грн. в рахунок погашення боргу на користь стягувача ОСОБА_1. По зведеному виконавчому провадженню, де боржником є ОСОБА_3, борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій не сплачено.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором у такій же самій сумі, що була передана йому позикодавцеві.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2015 року № 6-369цс15 мітиться висновок, згідно якого, ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом частини третьої статті 1049 ЦК України не припиняє обовязку позичальника сплатити проценти за користування грошима, передбачені статтею 1048, та суму, передбачену статтею 625 цього Кодексу. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на рахунок позикодавця або в момент реального повернення коштів позикодавцеві. Проценти сплачуються за весь час фактичного користування коштами, тобто до реального виконання боржником свого зобовязання.

В постанові ВСУ 6-79цс12 від 18.07.2012р. суд зробив висновок, що регулювання відносин між фізичними особами щодо договорів позики регулюються нормами ЦК України (ст. ст. 553 -559, 1046 1053 ), за якими учасниками таких правовідносин можуть бути фізичні або юридичні особи, і ЦК України не містить жодного виключення як щодо субєктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором або ч.1 ст.1048ЦКУ. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (ст.625 ЦК) та проценти за позикою (ст.1048 ЦК) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.

Тому посилання відповідачів на те, що є рішення про стягнення суми боргу, і тому відсутні підстави для стягнення процентів і інших санкцій,- є такими, що не відповідають закону. Так само безпідставними і такими, що не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини, та умовам договору, є посилання відповідачів на те, що вже є рішення суду про стягнення 3% річних та інфляції за прострочення грошового зобовязання і тому відсутні підстави для подвійного стягнення 3% річних.

Враховуючи наведені вище положення закону, а також те, що суму позики відповідачі й на даний час не повернули та весь цей час користуються коштами, позиченими у позивача, то є підстави для стягнення з відповідачів як процентів, нарахованих за весь час користування позикою, так і для стягнення 3% річних та інфляційних втрат у звязку з простроченням грошового зобовязання , - у відповідності до ст.625 ЦК України.

Враховуючи, що судовим рішенням вже стягнуто проценти за користування позикою за період по 1.12.2015р., то є підстави для стягнення процентів за користування позикою в період після 1.12.2015р. і до 2.06.2016р. , оскільки станом на 2.06.2016р. позика не повернута і гроші знаходяться у користуванні відповідачів. Суд приймає до уваги розрахунок позивача, який при нарахуванні процентів виходив не з повної суми позики (600000грн.) а зменшив для підрахунку процентів суму позики на 10000грн., до 590000грн., з урахуванням повернутою частини (в процесі виконання судових рішень - 8029грн.). Як пояснив позивач він проценти нарахував на меншу суму боргу, ніж наявна сума боргу грн.=591971грн.), - для спрощення розрахунку і з урахуванням того, що можливо до дня прийняття судом даного рішення в порядку виконання судових рішень у зведеному виконавчому провадженні будуть мати місце ще додаткові стягнення з заробітної плати відповідача. Тому суд погоджується з розрахунком процентів на суму 590000грн., що є сумою, меншою від дійсного боргу, і правом позивача є зменшити розмір процентів.

Розрахунок процентів проведено позивачем за обліковою ставкою НБУ, відомості відповідають дійсності, розрахунок проведений правильно, крім того відповідачем не оспорений, і судом приймається до уваги як правильний і достовірний.

Розмір процентів, нарахованих за період з 1.12.2015р. по 2.06.2016р. становить:

Облікова ставка НБУ в період з 1.12.2015р. по 21.04.2016р. - 22%, з 22.04.2016р. по 26.05.2016р. 19%, з 27.05.2016р. по 2.06.2016р. 18%.

Сума процентів за даною ставкою: 590000грн.х22%х143=50853,15грн., 590000х19%х35=10749,31грн.; 590000грн.х18%х7=2036,71грн.. всього 63639,17грн.

Погоджуючись з позивачем у тому, що він має право на отримання процентів за користування позикою, суд виходить з положень ст.1048 ЦК України і розяснень Верховного Суду України з приводу застосування даної норми закону, наведених вище; суд також враховує, що умовами договору (згідно змісту розписок) не вказано на таку умову як безпроцентну позику, тому є підстави для застосування загального правила про наявність у позикодавця права на отримання процентів за користування його грошима. А оскільки умовами договору не визначено розмір процентів, то слід застосувати загальні правила- у розмірі облікової ставки НБУ. Посилання відповідача на те, що в розписці не вказано про проценти, не є підставою для незастосування ст.1048 ЦК також і з тих підстав, що умовами договору позики сума позики видавалась на конкретний строк до 1.1.2011р., і за даний строк користування позикою позивач проценти не вимагав; натомість умовами договору не визначалось, що позика буде безоплатною і безпроцентною після 1.11.2011р., тобто у разі подальшого користування грошима і не повернення позики у визначений законом строк.

Щодо стягнення 3% від суми простроченого грошового зобовязання , згідно ст .625 ЦК- то суд вважає, що є підстави для стягнення даних процентів у якості санкції за прострочення виконання грошового зобовязання , що не є подвійним стягненням процентів, враховуючи різне походження даних платежів і різні підстави для їх стягнення: у першому випадку за користування позикою, і другому випадку санкція за порушення зобовязання і його прострочення. Підстав для звільнення від сплати 3% , передбачених ст.625 ЦК , в даному випадку нема, і наявності таких підстав відповідач не довів. Відповідач посилається на те, що повертає борг протягом 4-х років, але це не є обставиною, що звільняє боржника від виконання грошового зобовязання і від наслідків невиконання та/або його прострочення. 3% позивачем нараховані не на всю суму позики (600000грн.), а на частину позики, повернення якої прострочено боржником, тобто у відповідності до вимог закону.

Так само є підстави за ст.625 ЦК - для збільшення грошового зобовязання у звязку з знеціненням своєчасно неповернутої позики внаслідок інфляції. Такі вимоги відповідають ст.625 ЦК України і підстав для звільнення відповідача від виконання даного грошового зобовязання нема. Грошове зобовязання підлягає виконанню належним чином, і поверненню позикодавцю підлягає вся сума позики - у разі знецінення грошей - збільшена на розмір знецінення.

Розрахунок 3% річних позивачем розраховано правильно, виходячи з розміру простроченого зобовязання і строку прострочення, даний розрахунок відповідачем не оспорений, і судом приймається до уваги як правильний і достовірний.

Розмір 3% річних згідно ст.625 ЦК, що підлягає стягненню, за період прострочення з 1.12.2015р. по 2.06.2016р. 185днів, становить: 590000грн. х 3%:365х185= 8971,23грн.

Сума боргу з урахуванням інфляції, виходячи з індексів інфляції по місяцям з грудня 2015р. по квітень 2016р., за офіційними даними (100,7%, 100,9%, 99,6%, 103,5%) і сукупного індексу інфляції, виведеного за даний період на суму простроченого боргу 590000грн., становить 624156,81грн. Стягненню підлягає сума, на яку збільшився розмір боргу: 624156,81грн. - 590000грн. = 34156,81грн.

Дані суми підлягають стягненню з обох відповідачів солідарно, враховуючи що даний договір укладено в інтересах сім,ї (подружжя відповідачів), договір одним з подружжя укладений в тому числі і в інтересах та від імені другого з подружжя, тому і зобовязання є солідарним спільним для обох, що відповідає нормам сімейного законодавства. Крім того, другий відповідач в письмовому вигляді, тобто у відповідності до вимог закону, по-перше, надав згоду на отримання дружиною позики, по-друге, підтвердив отримання позики в інтересах сім,ї , тобто і в його інтересах, по-третє, крім того взяв на себе перед позикодавцем зобовязання повертати позику і виконати грошове зобовязання дружини пере кредитором нарівні та/або замість позичальника (дружини), що по своїй суті є порукою. І такий договір відповідає вимогам закону щодо поруки, як за формою (проста письмова форма), так і за змістом та основними умовами договору.

З огляду на все вищевикладене, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів процентів за користування позикою, а також за прострочення виконання грошового зобовязання солідарного стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат.

Такими чином, стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача підлягають: 63639,17 грн. - проценти за користування грошовими коштами (позикою) за період з 1.12.2015р. по 2.06.2016р.; 8971,23грн. три відсотки річних за прострочення грошового зобовязання з 1.12.2015р. по 2.06.2016р.; 34156,81грн. - інфляційні втрати від прострочення грошового зобовязання, всього 106767,21 грн.

Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним судові витрати 1763,29 грн., в тому числі: сплачений судовий збір у розмірі 1343,29 грн., а також витрати на публікацію оголошення у пресі про повідомлення відповідача, зареєстроване місце проживання якого невідоме, - 420 грн., що підтверджено газетою з оголошенням, рахунком на оплату і квитанцією про оплата оголошення позивачем, оскільки такі витрати передбачені ч.9 ст.74, , ч.9 ст.76, ч.1 та п.6 ч.3 ст79, ст.88 ЦПК України. Судові витрати понесені позивачем, підтверджені документально, підлягають відшкодуванню в повному обсязі, оскільки позов судом задовольняється повністю. Судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачами в рівних частках, тобто кожним по 881,64 грн.

Керуючись ст.ст.1046,1048, 1049, 1050, 526, 536, 625 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити;

стягнути на користь ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, з ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_2, та ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_3, солідарно: 63639,17 грн. - проценти за користування грошовими коштами (позикою) за період з 1.12.2015р. по 2.06.2016р.; 8971,23грн. три відсотки річних за прострочення грошового зобовязання з 1.12.2015р. по 2.06.2016р.; 34156,81грн. - інфляційні втрати від прострочення грошового зобовязання, всього 106767,21;

стягнути на користь ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, з ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_2, на відшкодування судових витрат 881,64 грн.;

стягнути на користь ОСОБА_1, податковий номер НОМЕР_1, з ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_3, на відшкодування судових витрат 881,64 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.В. Селезньова