АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4520/16 Справа № 194/15/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Пономаренко І.П. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року про повернення заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В с т а н о в и л а :

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року заява ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики повернута заявнику(а.с.9-10).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про забезпеченнч позову, посилаючись на порушення норм процесуального права(а.с.9-10).

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Повертаючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд в ухвалі зазначив, що в заяві про забезпечення позову в порушення вимог ст.151 ЦПК України заявником не зазначено інше майно, що належить ОСОБА_3 на праві власності, та на яке позивач просить накласти арешт, та не додано копії заяви про забезпечення позову для відповідача.

Крім того, в ухвалі зазначено, що з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не вбачається існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та в самій заяві про забезпечення позову відсутні жодні посилання на будь - які докази існування такої реальної загрози.

Такі висновки щодо повернення заяви про забезпечення позову не можна визнати обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, за положеннями ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Із справи вбачається, що у січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики(а.с.103).

22 березня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення заявленого позову, в якій навела причини, у зв'язку з якими, на її думку, потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, зокрема, накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, з обґрунтуванням його необхідності. До заяви додано відомості про об'єкт нерухомого майна та квитанцію про сплату судового збору(а.с.5-7).

Як видно із справи, при вирішенні питання щодо відповідності заяви ОСОБА_2 вимогам ст.151 ЦПК України наведені обставини судом не враховано.

При цьому, суд не взяв до уваги, що необхідність надання заяви для відповідача, про що зазначено в ухвалі, передбачено тільки у разі звернення до суду із заявою про забезпечення позову з метою запобігання порушеного права інтелектуальної власності - ч.4 ст.151 ЦПК України.

Що стосується інших, наведених в ухвалі підстав для повернення заяви, а саме: наявність чи відсутність існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, то ці питання з'ясовуються при розгляді заяви про забезпечення позову по суті, а не при вирішенні питання щодо відповідності заяви вимогам ст.151 ЦПК України.

Отже, наведене свідчить, що при вирішення питання щодо заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову судом порушено порядок його вирішення, а тому ухвала від 22 березня 2016 року, як постановлена в порушення зазначених норм процесуального права, підлягає скасуванню на підставі п.3 ст.312 ЦПК України, з передачею питання щодо заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

З наведених мотивів апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,312,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року скасувати, передати питання щодо заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді -