Справа № 703/4108/15-ц
УХВАЛА

"31" травня 2016 р. Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Компанійця О.В.

з секретарем судового засідання Кочетковою І.В.,

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

і представника відповідача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі заяву ОСОБА_3 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу,

встановив:

22 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу пересувного причепу (рухомого торгівельного кіоску) реєстраційний № НОМЕР_1, укладеного 15 червня 2015 року.

Позивачка стверджувала, що одержала цей причеп від відповідача в оренду на термін з 12 травня по 12 червня 2015 року зі сплатою 3000 грн. орендної плати, що підтверджується розпискою від 12 червня 2015 року.

Згідно з позовною заявою, після закінчення цього строку сторони уклали усний договір про купівлю причепу позивачкою за 37000 грн., з яких 18500 грн. ОСОБА_3 сплатила 15 червня 2015 року, таку ж суму належало сплатити до 12 липня 2015 року. Ці обставини було викладено в розписці від 15 червня 2015 року.

Не посвідчені копії обох розписок позивачка приєднала до позовної заяви.

Позивачка стверджувала, що під час продажу рухомого торгівельного кіоску ОСОБА_4 зобовязався вставити відсутнє в ньому скло, відремонтувати задні ліхтарі, передати зняті ним колеса та запасне колесо до причепу. Оскільки він не виконав цих умов договору та самовільно вилучив з кіоску частину обладнання, яке за угодою між ними мало бути передане разом з кіоском (трес, мікрохвильову піч, чайник, зовнішній холодильник для напоїв), ОСОБА_3 просила суд розірвати договір купівлі-продажу рухомого торгівельного кіоску та стягнути з відповідача 18500 грн. авансового платежу.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 30 грудня 2015 року по справі № 703/4108/15-ц 2/703/1461/15 ОСОБА_3 було відмовлено в позові, оскільки суд встановив, що переговори про купівлю кіоску вів син позивачки ОСОБА_5, а передані ним 18500 грн. належали його батькові ОСОБА_6 У звязку з цим суд вирішив, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем.

В рішенні також зазначено, що позивачка не надала оригінали доказів: розписок від 12 травня і 15 червня 2015 року.

Стверджуючи, що 14 березня 2016 року вона виявила оригінали цих розписок, ОСОБА_3 14 березня 2016 року подала заяву про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні ОСОБА_3 і її представник підтримали заяву.

Відповідач просив відмовити у заяві як безпідставній. Його представник також просив відмовити у заяві, оскільки обставини, які зазначено в заяві ОСОБА_3 від 14 березня 2016 року, не є нововиявленими і були зазначені в позовній заяві як підстави позову. Надання позивачкою суду оригіналів доказів, копії яких було приєднано до позовної заяви, не може бути підставою для перегляду рішення, яке набрало законної сили.

Суд вважає, що заява ОСОБА_3 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Позивачка просить переглянути рішення відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, за яким підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Однак жодних обставин, які не були їй відомі до 22 серпня 2015 року, ОСОБА_7 в заяві від 14 березня 2016 року не зазначила.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обовязок подавати докази покладено на сторони частиною 2 ст. 60 ЦПК України.

Та обставина, що позивачка не могла виконати цей обовязок до винесення рішення, не є підставою для перегляду рішення суду. Якщо подані позивачкою розписки мали значення для справи, але вона не могла своєчасно надати їх суду, відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України вона могла заявити про залишення позову без розгляду і подати його повторно після відшукання доказів.

На підставі ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету позову на власний розсуд.

Невиконання позивачкою процесуального обовязку надання доказів не може бути підставою для перегляду рішення відповідно до глави 4 ЦПК України.

Крім того, обставини, які позивачка збиралась довести за допомогою розписок, були встановлені судом і без цих доказів на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, оскільки сторони визнали ці обставини.

Оскільки судом встановлено, що в заяві ОСОБА_3 від 14 березня 2016 року не зазначено обставин, що не були і не могли їй відомі на час розгляду справи, керуючись ст.ст. 361, 365 ЦПК України, суд

ухвалив:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Черкаської області через міськрайонний суд протягом 5 днів з дня її проголошення, набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо ухвалу не буде скасовано.

Головуючий О.В. Компанієць