Справа № 242/421/16-ц
Провадження № 2/242/292/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Кротінова В.О., при секретарі Яцканич А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» в інтересах Відокремленого Підрозділу «Шахта «Україна» про зобовязання забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби згідно вимог діючого законодавства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 03.02.2016 р. звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він має статус пенсіонера ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки саме з цього підприємства вперше був звільнений 07.02.2006 року за власним бажанням в зв»язку з виходом на пенсію за віком. 13.01.2016 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про забезпечення його паливом на побутові потреби, але не отримав жодної відповіді. В усному спілкуванні працівники соцвідділу ВП «шахта Україна» пояснили йому, що він не має право на забезпечення вугіллям за рахунок шахти «Україна». Відмова мотивована тим, що він не є пенсіонером ВП «шахта Україна», а є пенсіонером іншого вугільного підприємства, оскільки він набув статусу пенсіонера ще 01.01.1991 року під час роботи в ш/у «Гірник» Селидівського в/о по видобутку вугілля. Вважає дії відповідача щодо відмови в забезпеченні його паливом на побутові потреби неправомірними, оскільки він має трудовий стаж роботи в вугільній галузі на підземних роботах більше 30 років, його трудова книжка беззаперечно свідчить що: з 01.01.1991 року йому призначена пенсія за віком; з 07.02.2006 року був звільнений з ВП «шахта Україна» за власним бажанням; до 07.02.2006 року він жодного разу не звільнявся з роботи за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію; починаючи з 07.02.2006 року й по цей час ніде не працює. Його заява від 09.02.2006 року про звільнення з роботи беззаперечно свідчить, що він просив відповідача звільнити його з роботи за власним бажанням саме у зв»язку з виходом на пенсію, проте відповідач чомусь не зробив відповідний запис в його трудовій книжці. Він не отримує вугілля в жодному іншому вугільному підприємстві та не отримує компенсацію на вугілля. Просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення його паливом на побутові потреби, на підставі його заяви від 13.01.2016 року; зобов»язати відповідача внести відповідні зміни та виправлення в свої локальні нормативні акти, та в запис № 23 його трудової книжки щодо звільнення його з роботи з 07.02.2006 року за власним бажанням по ст..38 КЗпП України у зв»язку з виходом на пенсію; зобов»язати відповідача забезпечувати його паливом на побутові потреби у встановленому порядку і розмірі, починаючи з 01.01.2016 року.

Позивач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст.. 60 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, так судом встановлено та не оспорюється відповідачем, що ОСОБА_1 працював на шахті «Україна», має стаж роботи у вугільній промисловості 30 років.

Як вбачається з пенсійного посвідчення серії АД № 067907 ОСОБА_1 з 01.01.2004 року призначена пенсія за віком;

Згідно копії трудової книжки з 07.02.2006 року ОСОБА_1 був звільнений з ВП «шахта Україна» за власним бажанням за ст..38 КЗпП України.

Як передбачено колективним договором ВП «шахта Україна» право на безкоштовне забезпечення паливом на побутові потреби трудящих та пенсіонерів підприємства мають пенсіонери шахти «Селидівська», які продовжують працювати після утворення в 1995 році шахтоуправління «Україна» та які звільнилися з ВП «шахта Україна» у зв»язку з виходом на пенсію за віком.

Згідно наказу ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» № 453 від 19.05.2006 року на підставі поданої заяви та документів, які підтверджують право ОСОБА_1 на отримання компенсації за довголітню працю у вугільній галузі, керуючись п.12.15 «Галузевої тарифної угоди», наказано виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу за довголітню працю у вугільній галузі в розмірі трьохмісячного заробітку. Довідкою ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» підтверджується, що в травні 2006 року, згідно наказу № 453 від 19.05.2006 р. ОСОБА_1 нараховано та виплачено одноразову допомогу.

З довідки ОП «Донецька виконавча дирекція з ліквідації шахт ДП «ОК «Укрвуглереструктуризація» від 04.01.2016 р., ОСОБА_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 не користується побутовим вугіллям на шахті «Гірник».

Згідно довідки КП «Імпульс м.Українськ» Селидівської міської ради № 29 від 11.01.2016 р. ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Будинок не отримує послуг по центральному опаленню.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що звертався до відповідача із заявою про забезпечення вугіллям на побутові потреби від 13.01.2016 року, але не отримав жодної відповіді. В усному спілкуванні працівники соцвідділу ВП «шахта Україна» пояснили йому, що він не має право на забезпечення вугіллям за рахунок шахти «Україна». Відмова мотивована тим, що він не є пенсіонером ВП «шахта Україна», а є пенсіонером іншого вугільного підприємства, оскільки він набув статусу пенсіонера ще 01.01.1991 року під час роботи в ш/у «Гірник» Селидівського в/о по видобутку вугілля.

Як вбачається з копії заяви, позивач звертався до відповідача з заявою від 09.02.2006 року, в якій просив надати йому розрахунок у зв»язку з виходом на пенсію. В заяві зазначено, що останній день роботи 07.02.2006 р. та є резолюція «надати розрахунок»,але в трудовій книжці не зазначено, що позивача звільнено у зв»язку з виходом на пенсію. Факт того, що позивач звільнився у зв»язку з виходом на пенсію він підтверджує також тим, що наказом № 453 ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» йому призначена виплата одноразової допомоги, передбаченої п.12.15 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України, Держвуглепромом і галузевими профспілками вугільної промисловості України, яка виплачується працівнику при звільнені у зв»язку з виходом на пенсію. У зв»язку з чим, позивач просить змінити формулювання причин звільнення у судовому порядку.

Згідно ст..48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Міністерству праці, Міністерству юстиції, Міністерству соціального захисту населення разом із заінтересованими міністерствами доручено розробити і затвердити Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємстві, в установах і організаціях.

Вказана вище зміна формулювання причини звільнення у судовому порядку є підставою для відповідача змінити відповідні записи у трудовій книжці. Зміст змін у трудову книжку, які необхідно внести з рішенням суду про зміну формулювання причини звільнення визначений пунктом 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993 рок «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників».

Статтею 2 Гірничого Закону України визначено, що сфера дії Закону поширюється на правовідносини у сфері діяльності гірничих підприємств, установ, організацій, гірничих об'єктів (далі - гірничі підприємства), що займаються розвідкою, розробкою, видобутком та переробкою корисних копалин і веденням гірничих робіт, будівництвом, ліквідацією або консервацією гірничих підприємств.

Об'єктами гірничих відносин згідно цього Закону є проектування, будівництво (реконструкція, технічне переоснащення), експлуатація, ліквідація або консервація гірничих підприємств. Суб'єктами гірничих відносин є юридичні та фізичні особи України, іноземні юридичні та фізичні особи, особи без громадянства, які здійснюють геологічне вивчення родовищ корисних копалин, проектування, будівництво (реконструкцію), експлуатацію, ліквідацію аварій та ліквідацію або консервацію підприємств з видобутку та переробки корисних копалин, а також проводять гірничі роботи. Таким чином, позивач і відповідач є суб'єктами гірничих правовідносин в розумінні цього закону.

Відповідно до статті 43 Гірничого Закону України встановлені права та соціальні гарантії працівників гірничих підприємств. Так підприємства з видобутку вугілля та вуглебудівні підприємства дійсно безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, певним категоріям працівників, в тому числі і пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Відповідно до ст. 48 Гірничого Закону, яка діяла на час спірних правовідносин, після ліквідації гірничого підприємства забезпечення вугіллям на побутові потреби здійснюється в межах тарифної угоди правонаступником, в тому числі, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вуглебудівних підприємствах: на підземних роботах - не менше 10 років для чоловіків та не менше ніж 7 років 6 місяців - для жінок, на роботах, пов'язаних з підземними умовами - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше ніж 12 років 6 місяців - для жінок.

Відповідно до п. 12.10 Галузевої Угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, порядок забезпечення паливом на побутові потреби і надання компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами Підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на Підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також Переліку професій працівників з видобутку (переробки) вугілля та працівників вуглебудівних підприємств, яким безоплатно надається вугілля на побутові потреби (Постанова Кабінету Міністрів України від 17.03.2011 р. №303), Порядком надання компенсації особам, які мають право на безкоштовне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках з централізованим опаленням (Постанова Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 р. №887), Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.76 р. у частині, що не суперечить вказаним вище нормативно-правовим актам.

Відповідно до п. 12.10.9 Галузевої Угоди, особи, які мають право на безоплатне забезпечення побутовим вугіллям, в тому числі ті, що пішли на пенсію з підприємств інших галузей економіки України, забезпечуються паливом на побутові потреби за останнім місцем роботи на вуглевидобувному (перероблювальному) або шахтовуглебудівельному Підприємстві або їх правонаступниками.

Пунктом 12.15 Галузевої Угоди передбачено, що при звільненні працівника в зв»язку з виходом на пенсію, йому виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше тримісячного заробітку.

Стаття 48 Гірничого закону України передбачає, що фінансування заходів щодо безоплатного забезпечення вугіллям на побутові потреби провадиться за рахунок коштів, виділених на ліквідацію або консервацію гірничого підприємства, після закінчення цієї роботи правонаступником.

Порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також, (до приведення нормативно-правових актів у відповідність до Гірничого закону), чинною «Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби» від 11.05.76 та «Інструкцією про порядок компенсації працівникам і пенсіонерам підприємств вугільної промисловості, що мають право на відповідні пільги, витрат за спожиту електроенергію та газ», затвердженої наказом Мінпаливенерго та погодженої з профспілками.

Безоплатне забезпечення вугіллям працівників і пенсіонерів вугільної промисловості здійснюється за нормою 5,9 тонн на рік на будинок або квартиру. Списки вуглеотримувачів складаються щорічно з 1 по 15 грудня, станом на 1 грудня, підписуються за згодою з профкомом керівником підприємства, головним бухгалтером, відділом кадрів. На тих, що поступили пізніше, складаються додаткові списки (п. 12.10.3 Галузевої угоди).

Згідно із ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд вважає доведеним факт, що позивач працював в вугільній галузі, перебував на посадах пов'язаних з підземними роботами, що підтверджується копією трудової книжки позивача. Звільнився з ВП «Шахта Україна» за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію за віком. Мешкає разом з дружиною в будинку, обігрів якого здійснюється самостійно печним опаленням вугіллям, так як послуги з центрального опалення не надаються. На нього розповсюджується дія Гірничого Закону.

Слід зазначити, що відповідачем не надано жодного допустимого та належного доказу в підтвердження факту відсутності в нього зобов»язання щодо забезпечення пільговим побутовим паливом позивача.

Враховуючи вищевикладене те, що на позивача поширюється норми ст..43, 48 Гірничого Закону України та положення Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивача звільнено від слати судового збору, підлягає стягненню з відповідача в доход держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі ст. ст. 2, 43, 48 Гірничого Закону України,Постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2011 р. N 303, Галузевою угодою між Міністерством палива та енергетики України і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України, ст..48 КЗпП України, керуючись ст. ст.3,10,15,60,ч. 1 ст. 61, 79,88,197,209,212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Селидіввугілля» в інтересах Відокремленого Підрозділу «Шахта «Україна» про зобовязання забезпечення безоплатним вугіллям на побутові потреби згідно вимог діючого законодавства - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» щодо незабезпечення паливом ОСОБА_1 на побутові потреби, на підставі його заяви від 13.01.2016 року.

Зобов»язати ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» внести відповідні зміни та виправлення в свої локальні нормативні акти, та в запис № 23 трудової книжки щодо звільнення ОСОБА_1 з роботи з 07.02.2006 року за власним бажанням по ст..38 КЗпП України у зв»язку з виходом на пенсію.

Зобов»язати ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» забезпечувати ОСОБА_1 паливом на побутові потреби у встановленому порядку і розмірі, починаючи з 01.01.2016 року.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» Відокремленого Підрозділу «Шахта «Україна» в дохід держави судові витрати у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя