Справа №345/385/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2016 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючої - судді Галущак Л.О.

секретаря Назарчук І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калуш справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства „Калійний завод ВАТ „ОРІАНА про стягнення заборгованості, встановленого індексу інфляції, 3 % річних,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 01.02.2012 року між нею та ДП „Калійний завод ВАТ „ОРІАНА було укладено договір цивільно-правового храктеру №06-02/12 на виконання робіт фізичною особою. Предметом вказаного договору є виконання за визначеним договором плату робіт по наданню юридичної допомоги. Вказаний договір у відповідності до п. 5.1. вступив в силу з дати його підписання та діяв до 31.12.2012 року.

між ними було укладено договір цивільно-правового характеру діяв до 31.03.2013 року. Аналогічні договори були укладені 02.01.2013 року за №01-01/13 , 01.04.2013 року за №08-04/13, 01.07.2013 року за №11-07/13.

У відповідності до п. 2.1.3. вищевказаних договорів замовник зобов`язаний після завершення робіт прийняти та оплатити у строки і в розмірах обумовлених договором, а виконавець має право у відповідності з п. 2.4.2. даних договорів вимагати вчасної і повної оплати виконаних і прийнятих замовником робіт.

Згідно п. 3.1. заначених договорів оплата за фактично виконані роботи встановлена у сумі 800 грн./міс.

На підтвердження належного виконання робіт, передбачених договорами були складені акти виконаних робіт, які прийняті відповідачем без будь-яких зауважень. Проте, на даний час, відповідач не здійснив оплату за фактично виконані роботи внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 10178, 41 грн.

Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по договорах цивільно-правового характеру в сумі 10178, 41 грн., а також на підставі ст. 625 ЦК України стягнути інфляційні втрати за період з січня 2014 року по лютий 2016 року в сумі 8036, 87 грн. та 3 % річних за період з 01.01.2014 року по 04.02.2016 року у сумі 639, 98 грн.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала .

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав.

Суд, заслухавши сторін , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2012 року між ДП „Калійний завод ВАТ „Оріана та ОСОБА_1 укладено договір цивільно-правового храктеру на виконання робіт фізичною особою.

Аналогічні договори були укладені 02.01.2013 року за №01-01/13 , 01.04.2013 року за №08-04/13, 01.07.2013 року за №11-07/13.

Згідно п. 1.1. даних договорів предметом договору є виконання за визначеним договором плату робіт по наданню юридичної допомоги (а.с.5-8).

З актів здачі-прийому виконаних робіт вбачається, що роботи згідно договорів цивільно-правового характеру №06-02/12, №01-01/13, №08-04/13, №11-07/13 були виконані ОСОБА_1 відповідно до умов договорів (а.с. 9-27).

У відповідності до п. 2.1.3. договорів цивільно-правового характеру №06-02/12, №01-01/13, №08-04/13, №11-07/13 замовник зобов`язаний після завершення робіт прийняти та оплатити у строки і в розмірах обумовлених договором. Згідно п. 2.4.2. даних договорів виконавець має право вимагати вчасної і повної оплати виконаних і прийнятих замовником робіт.

Згідно п. 3.1. заначених договорів за виконані виконавцем та прийняті замовником роботи останній виплачує виконавцеві 800 грн. в місяць.

З довідки № 11 від 23.11.2015 року, виданої ДП „ Калійний завод ВАТ „Оріана вбачається, що розмір невилаченої ОСОБА_1 заробітної плати становить 10 178, 41 грн. (а.с. 28),

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі виконання певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначені послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором ( ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення заборгованість по договорах цивільно-правового характеру в сумі 10178, 41 грн. є обгрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому, враховуючи кількість днів прострочення виконання зобовязання, суд приходить до висновку, що в межах заявлених вимог за період з 01.01. 2014 року по 04.02.2016 року з відповідача слід стягнути 3 % річних в розмірі 639,98 грн. (а.с. 29).

За змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

В межах заявлених позовних вимог, за період з 01.01. 2014 року по 04.02.2016 року (а.с.29), інфляційні втрати становлять 8036,87 грн.: 10 178,41 грн. * 1, 78% (середній індекс інфляції за вказаний період) 10 178, 41 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 625, 629, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 88, 119, 120, 224-226 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Стягнути з Дочірнього підприємства „Калійний завод ВАТ „ОРІАНА () на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, заборгованість по договорах цивільно-правового характеру №06-02/12 від 01.02.2012 року, №01-01/13 від 02.01.2013 року, №08-04/13 від 01.04.2013 року, №11-07/13 від 01.07.2013 року в розмірі 10 178 (десять тисяч сто сімдесят вісім) гривень 41 копійка, а також інфляційні втрати в розмірі 8036 (вісім тисяч тридцять шість) гривень 87 копійок та 3% річних в сумі 639, 98 грн., 551 , 20 грн. судового збору, всього 19406,46 грн.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського Апеляційного суду через Калуський міськрайонний суд протягом 10-ти днів з часу його проголошення.

Головуюча :