У Х В А Л А

іменем україни

10 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т.П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Орган опіки та піклування Черкаської міської ради, про визнання квартири особистою приватною власністю, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою, припинення права користування квартирою, виселення та вселення, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири спільною сумісною власністю та її розподіл,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому з урахуванням уточнень просив визнати квартиру АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю; зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні вказаною квартирою; припинити право користування відповідачкою та її донькою ОСОБА_5 спірною квартирою; виселити останніх зі спірної квартири без надання їм іншого жилого приміщення, а його вселити у дану квартиру та стягнути з відповідачки судові витрати.

Посилався на те, що 08 жовтня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу придбав вказану квартиру, а 23 жовтня 2004 року зареєстрував шлюб із відповідачкою. Після розірвання шлюбу між ним та відповідачкою 26 серпня 2008 року остання разом зі своєю донькою ОСОБА_5 безпідставно продовжує проживати у вказаній квартирі. Посилаючись на приписи ст. ст. 116, 157 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, просив задовольнити позов.

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3, у якому з урахуванням уточнень просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем у період з липня 2004 року по 23 жовтня 2004 року; визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною власністю подружжя; визнати за нею право власності на Ѕ частини вказаної квартири.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2014 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_3 відмовлено.

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 35/100 частини квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_3 - на 65/100 частини вказаної квартири.

У задоволенні позову про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 03 вересня 2014 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ОСОБА_4 щодо визнання права власності на спірну квартиру скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

ОСОБА_3 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із заявою про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року, в якій просить роз'яснити, чи було скасовано попередні судові рішення в частині вирішення його позовних вимог про припинення права користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартирою АДРЕСА_1 та їх виселення із даної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Виходячи із положень цієї статті роз'ясненню підлягає ухвалене рішення, тобто висновок викладений в його резолютивній частині щодо результатів розгляду питання, з приводу якого воно ухвалене.

Заява ОСОБА_3 про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року не підлягає задоволенню, оскільки підстав вважати, що вказана ухвала суду касаційної інстанції є незрозумілою, - немає.

Керуючись ст. 221 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз'яснення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 грудня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко