Справа № 236/2884/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Білоус Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, до Об*єднаної територіальної громади м. Лиман Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, суд

ВСТАНОВИВ:

16.11.2016року ОСОБА_1, яка діє за довіреністю від імені та в інтересах ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Об*єднаної територіальної громади м. Лиман Донецької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Представник позивача ОСОБА_1, яка діє за нотаріально посвідченою довіреністю від імені та в інтересах ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити.

Відповідач Об*єднана територіальна громада м. Лиман Донецької області, її представник просить розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду, про що до суду надав відповідну заяву.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з*ясувавши всі обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, суд встановив, що фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини, які регулюються положеннями ст. 328, 1217, 1225, 1233, 1234, 1269 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України (ППВСУ) від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», положеннями узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України Про розгляд цивільних справ про спадкування від 16.05.2013року.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

10.01.2009року померла ОСОБА_3 (а.с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельних ділянок для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0.1500га і ведення особистого підсобного господарства площею 0.025га, розташованих за адресою: смт. Зарічне (колишнє Кіровськ), Лиманського району (колишній Краснолиманський р-н), Донецької області, вул. Горького, б.3 (а.с. 12, 25).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

ОСОБА_3 на випадок своєї смерті залишила особисте розпорядження заповіт (а.с. 11).

Відповідно до змісту заповіту все майно, яке належить ОСОБА_3 на день смерті, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалося, заповідач заповідав ОСОБА_2 (а.с.11).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповіт посвідчено 22.05.2009року секретарем виконавчого комітету Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області за реєстром № 21. На теперішній час заповіт не змінено, та не відмінено (а.с. 11).

Згідно вимог ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка померла 10.01.2013року, оскільки, в установлений законом шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, подав нотаріусу заяву про її прийняття (а.с. 38).

Спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємець за заповітом ОСОБА_2, 22.10.2016року в Лиманській державній нотаріальній конторі за реєстром № 3345 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 10.01.2013року. Спадщина на яку видане вказане свідоцтво складається з: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт. Зарічне (колишнє Кіровськ), Лиманського району, вул. Горького, 3 (три) (а.с. 25).

Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 22.10.2016року ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки у витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відсутні відомості про право власності, що не відповідає відомостям, вказаних в державному акті (а.с. 28).

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.09.2016року земельні ділянки цільове призначення яких: для обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0.1500га, кадастровий номер :01:000:0911, та для ведення особистого селянського господарства площею 0.0210га, кадастровий номер :01:000:0912, які розташовані за адресою: смт. Кіровськ, вул. Горького, 3, Краснолиманський район, Донецької області, знаходяться у приватній власності, але власника зазначених земельних ділянок у зазначених витягах не вказано.

Спеціальним об*єктом права власності являються земельні ділянки, порядок придбання, реєстрації, володіння та розпорядження якими регулюється також нормами Земельного кодексу України.

Так відповідно до ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки згідно ст. 125 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При реєстрації права вланості спірної земельної ділянки державний орган реєстрації допустив помилку.

Спадкодавець помер і виправити вказану помилку не зміг.

Суд вважає, що зі смертю спадкодавця право власності не припиняється, а припиняється відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України лише цивільна правоздатність фізичної особи у момент її смерті.

Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава відповідно до ст. 131 ЗК України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст. 152 ЗК України та ст. 386,392 ЦК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю та інше майно, у тому числі і шляхом визнання права власності на нього.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Статтею 1225 ч.1, ч.2 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2 в результаті помилок, допущених свого часу органами державної влади, позбавлений можливості у позасудовому порядку успадкувати та зареєструвати право власності на належне йому по закону нерухоме майно, у звязку з чим відповідно до ст. 392 ЦК України він має право звернутися до суду з позовом про визнання за ним такого права.

Суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 25, 328, 1217, 1268, 1286-1270, 1296 ЦК України, ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, 05.07.1983року народження, ІПН НОМЕР_1, право власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилось після смерті ОСОБА_4, яка померла 10.01.2009року, та складається з земельних ділянок: для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0.1500га, кадастровий номер :01:000:0911, і ведення особистого підсобного господарства, площею 0.025га, кадастровий номер :01:000:0912, розташованих за адресою: смт. Зарічне (колишнє Кіровськ), Лиманського району (колишній Краснолиманський р-н), Донецької області, вул. Горького, б.3 (три).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: