Справа № 455/1429/15 Головуючий у 1 інстанції: Лойзик М.В.
Провадження № 22-ц/783/6239/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя Шумська Н.Л.

судді: Ванівський О.М, Шеремета Н.О.

секретар Бадівська О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 26 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, пов"язаних із курсовою різницею, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Старосамбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, пов»язаних із курсовою різницею відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. Вважає, що суд повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, однак невірно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку із неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що у зв'язку із невиконанням судового рішення про стягнення коштів за договором позики від 17.03.2010 року, та у зв'язку з девальвацією гривні відносно іноземних валют просив про стягнення 196 271, 17 грн. завданих матеріальних збитки з посиланням на ч.1 ст. 22 ЦК України, що пов'язані із курсовою різницею. Звертає увагу на те, що згідно ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якою зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні.

Судом встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.04.2013 року задоволений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики в сумі 1000 доларів США та 5900 євро, що еквівалентно 70733.01 гривні, 3% річних з простроченої суми - 6365.96 гривні та 4800 гривень витрат на правову допомогу.

Постановою державного виконавця від 18.09.2014 року відкрито провадження по виконавчому листу, виданому 14.06.2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом на стягнення з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 76 352 гривні боргу.

Згідно повідомлення начальника відділу ДВС Старосамбірського РУЮ від 17.09.2015 року станом на 01.09.2015 року стягнення по даному виконавчому документу не проводилось, оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

Із наведеного випливає, що сторони визначили зобов'язання в іноземній валюті, але ці гроші вже були стягнуті у гривнях, за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу на підставі рішення суду, що набрало законної сили і залишається невиконаним.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зіслався на положення ст. 533 ЦК України, однак колегія суддів вважає, що відповідальності за порушення визначеного судом грошового зобовязання передбачена ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що якщо боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, коли законодавством такої відповідальності боржника, як стягнення курсової різниці внаслідок інфляційних процесів щодо знецінення національної валюти гривні по відношенню до іноземної валюти після ухвалення судового рішення про стягнення всієї суми боргу, не передбачено, висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону в зв'язку з чим апеляційна скарга як необґрунтована підлягає відхиленню.

Колегія суддів вважає, безпідставним посилання позивача на ч.1 ст. 22 ЦК України, яка на спірні правовідносини не поширюється.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.303, ч.1 п.1 ст.307, ст.308, ст.ст.313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Старосамбірського міськрайоного суду Львівської області від 26 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді :