Справа № 524/9435/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Савічева В.О.

при секретарі Воблікової І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Автокраз» про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Автокраз» про поновлення на роботі, зазначаючи, що в період з 1989 р. по 2001 р. працював на заводі «Автокраз» майстром в ливарному цеху.

З 13.11.2013 року знову повернувся на завод де до скорочення працював майстром плавильно-заливальної дільниці сталеливарного цеху.

05.08.2015 року його офіційно було повідомлено про скорочення у звязку з реорганізацією чисельності працівників цеху.

06.10.2015 року згідно наказу № 111 його було звільнено з роботи. З даним звільненням не згоден вважає, що він має переважне право на залишені на роботі. Просив суд постановити рішення яким подовжити строк позовної давності звернення до суду, зобовязати керівництво ПАТ «Автокраз» в особі гендиректора ОСОБА_2 поновити його на роботі на посаді майстра плавильно-заливної дільниці сталеливарного цеху АП ПАТ «Автокраз». Стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 50000 грн..

В судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Автокраз» ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала посилаючись на обставини викладені в заперечені на позовну заяву та просила суд в задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частинами першою, третьою статті 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових відносинах з 13.11.2013 року, працюючи майстром плавильно-заливальної дільниці сталеливарного цеху АП ПАТ «Автокраз». Наказом № 111 генерального директора ПАО «АвтоКрАЗ» від 06.10.2015 року ОСОБА_1 звільнений з роботи 06.10.2015 р. у звязку з скороченням штату працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2, 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Відповідно до вимог ст. 64 ГК України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розклад.

На підставі Наказу № 1570 від 27.07.2015 р. «Про скорочення штатних одиниць СЛЦ» вирішено скоротити штат працівників СЛЦ, а саме скоротити з штатного розпису службовців агрегатного виробництва сталеливарного цеху плавильно-заливальної дільниці одну штатну одиницю майстра ( а.с. 36). При цьому на керівників структурних підрозділів покладено обовязок попередити працівників структурних підрозділів, про наступне звільнення, у звязку із змінами в організації виробництва і праці, а саме скорочення штату працівників відповідно до вимог чинного законодавства України та здійснити звільнення працівників у порядку, передбаченому законом.

З Розпорядженням виконуючого обовязки зам. Директора по виробництву від 05.08.2015 р. № 55 про наступне звільнення через скорочення чисельності та штату працівників, через два місяця з дня ознайомлення з наказом, позивач ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис 05.08.2015 р. ( а.с. 40).

Позивачеві, як і іншим працівникам, запропоновано іншу роботу в підрозділі за пропозиціями, копія якої долучена до матеріалів справи ( а.с. 41).

Згідно до ст. 43 КЗпП України та роз'яснень, що містяться в п.15 постанови Пленуму Верхового суду України № 18 від 26.10.95 року з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено.

При розгляді подання адміністрації ПАТ «АвтоКрАЗ», на засідання профспілкового комітету від 29.09.2015 р. був запрошений позивач ОСОБА_1. ( а.с. 54).

Відповідно до вимог ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва i праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією i продуктивністю праці.

При цьому до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на poбoтi, i працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять вci працівники, що займають таку ж посаду i виконують таку ж роботу на підприємстві.

Надані до суду письмові докази свідчать, що при звільненні позивача з посади майстра, відповідачем перевірялося переважне право ОСОБА_1 на залишення на роботі і перевагу надано іншим працівникам, які мають більший рівень кваліфікації.

Доводи позивача про те, що він має дві виші освіти, дружина колишній працівник підприємства та йому залишилося біля 2-х років до пенсія за пільговим списком № 1, а тому має перевагу в залишенні на роботі суд не приймає до уваги. За змістом ч.2 ст. 42 КЗпП України перевага в залишенні на роботі надається при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

За період роботи з 2013 року до ОСОБА_1 було застосовано девять дисциплінарних стягнень (а.с. 25-34).

Оцінюючи встановлені у справі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що звільнення позивача з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України проведено відповідачем з дотриманням вимог трудового законодавства, що є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 14, 57-59, 60, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Автокраз» про поновлення на роботі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: