Справа № 583/296/16-ц
09 березня 2016 року м. Охтирка Сумської області
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в особі:
головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.
при секретарі БАЙДАЛЕНКО О.О.
з участю осіб, які приймають участь у розгляді справи: позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2, з технічною фіксацією розгляду справи комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто»
про захист прав споживача та стягнення грошових коштів
Відповідач в свою чергу зобовязувався передати позивачу у користування автомобіль Chery Tiggo протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця платежів обумовлених договором.
Посилаючись не невиконання відповідачем обовязку по передачі у користування позивача предмету лізингу, позивач просив:
- визнати недійсним договір фінансового лізингу від 02.01.2016 року № 002130, укладений між ним та відповідачем;
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило, а тому, зважаючи на клопотання сторони позивача, яке задоволено, суд ухвалив розглянути справу у його відсутність в порядку глави 8 розділу ІІІ ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи і заперечення осіб, що беруть участь у розгляді справи, надані ними докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку:
Судом встановлено, що 20.01.201 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» укладений договір фінансового лізингу (далі-Договір), згідно умов якого відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування позивача автомобіль Chery Tiggo, а позивач зобов'язалася прийняти предмет лізингу та сплачувати передбачені даним договором платежі.
Згідно п.1.4 Договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.
В п.1.2 Договору зазначено, що вартість предмета лізингу на момент укладення даного Договору зазначається у даному Договорі, розмір авансового платежу вказується у даному Договорі та а додатку № 1 до даного Договору, який є його невідємною частиною.
Відповідно до п. 1.7 Договору, предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4. ст.9 даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умоваж викладених у п.9.6. ст.9 Договору.
В розділі «Визначення термінів» Договору зазначено, що адміністративний платіж це першочерговий одноразовий платіж, який входить до складу першого платежу, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, розгляд та підготовку документів для укладення Договору, незалежно від назви призначення платежу у квитанції на сплату. Розмір адміністративного платежу відображається у Додатку № 1 до Договору та становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізигу.
Згідно Додатку № 1 до Договору адміністративний платіж складає 10 % від вартості предмету лізингу та підлягає сплаті у розмірі 888,89 доларів США.
Відповідно до п. 8.5 Договору передбачено, що всі планові платежі, які визначаються у Додатку № 1 та Додатку № 3 до даного Договору сплачуються лізингоодержувачем згідно вказаних додатків на підставі рахунків виставлених лізингодавцем. Планові платежі зараховуються лізингодавцем згідно обмінного курсу доллара США до української гривні на фактичну дату зарахування платежу на рахунок лізингодавця.
В п. 9.7. Договору зазначено, що кошти які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмета лізингу, незалежно від їх призначення яке вказується у квитанції, зараховуються по данному Договору у такому порядку: - Адміністративний платіж; - Авансовий платіж; -Комісія за передачу предмета лізингу; - у разі наявності, різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п.9.4. ст.9 даного Договору, або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умоваж викладених у п.9.6. ст.9 Договору.
Згідно п. 10.2 Договору розмір щомісячних лізингових платежів розраховується наступним чином: вартість предмета лізингу помножена на коефіцієнт.
Відповідно до п. 10.3 Договору на момент укладання даного Договору попередній розмір щомісячного лізингового платежу, у разі залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання данного Договору становить що складає 138,38 доларів США, згідно обмінного курсу доларів США до української гривні, на фактичну дату укладення данного Договору що відповідно становить 3736,26 грн.
У випадку залишення вартості предмета лізингу на рівні, який було визначено на момент підписання даного договору, та до передачі предмета лізингу лізингоодержувачу сторони зобов'язані підписати Додаток № 3 до даного Договору (графік сплати лізингових платежів або план відшкодування або Додаток № 3 до данного Договору).
Згідно ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 глави 58 підрозділу 1 розділу ІІІ ЦК України та законом.
До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.
В ч.1 ст. 807 ЦК України передбачено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.
За приписами ч.1 ст. 808 ЦК України якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Судом встановлено, що в договорі фінансового лізингу від 20.01.2016 року № 002130 відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має звертатися споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару.
Оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, то положення п.1.4 Договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням ст. 808 ЦК України про солідарну відповідальність продавця і лізингодавця, що обмежує права споживача на захист і отримання відшкодування у передбачених законом випадках.
Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.
За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
В ст.6 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» зазначено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі.
Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно вимог ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право: 1) обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; 2) відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; 3) вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; 4) вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу.
Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.
За висновком суду визначені в договорі фінансового лізингу від 20.01.2016 року № 002130 платежі, які входять до складу лізингового платежу, відповідають вимогам ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», оскільки нормами вказаної статті передбачено оплату не лише вартості предмета лізингу, а й інших витрат лізингодавця, пов'язаних з виконанням умов договору.
За приписами ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх .
Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.
В ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що права позивача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.
Відповідно до п.10.15 Договору у разі неузгодженої у данному договорі зміни розміру лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного договору, а також на вимогу лізингодавця підписують акт коригування вартості предмета лізингу. У разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу, лізингодавець має право розірвати даний договір, після чого лізингоодержувач зобовязаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 (пяти) календарних днів з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розміру лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверенню не підлягають.
Таким чином, позивачу як споживачу фактично не надається можливість відмовитися від збільшення розміру лізингових платежів відповідачем, за таку відмову встановлена відповідальність у вигляді розірвання договору відповідачем і неповернення вже сплачених платежів.
Згідно з п. 12.1 договору фінансового лізингу передбачено, що лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж та повністю або частково сплатив авансовий платіж та не отримав транспортний засіб має право розірвати даний договір за власним бажанням. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченої суми авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40 % лізингодавець утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За висновком суду, положеннями договору фінансового лізингу укладеному між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» 20.01.2016 року обмежені права позивача, як споживача, передбачені Законами України «Про захист прав споживача», «;Про фінансовий лізинг» та ЦК України, не відповідають принципу добросовісності та рівності сторін у договорі, його положення в цілому містять істотний дисбаланс прав та обов'язків сторін договору на шкоду споживача, є несправедливими і порушують вимоги чинного законодавства.
За приписами ч. 5,6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача договір може бути визнаним недійсним у цілому.
Суд вважає, що визнання недійсними положень договору лізингу окремо призведе до необхідності зміни інших умов договору, суттєво змінить зміст договору, а тому договір має бути визнаний недійсним в цілому.
Згідно вимог ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат також відносяться витрати на правову допомогу.
Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2016 року ОСОБА_2 був допущений до участі у справі як представник позивача та під час розгляду справи по суті діяв на підставі договору про надання послуг від 28.01.2016 року. /а.с.27-32/
Як вбачається з акту виконаних робіт за договором про надання послуг сторони підтвердили повне виконання робіт згідно з договором про надання послуг від 28.01.2015 року на загальну суму 2704,80 грн.
Згідно розрахункової квитанції серії АААБ б/н позивачем сплачено на користь ОСОБА_2 за надання правової допомоги коштів у сумі 2704,80 грн.
З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути витрати на правову допомогу, оскільки вказані вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства та знайшли своє підтвердження належними доказами.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10,11 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст. 215, 216, 600, 627, 806 ЦК України, 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів - задовольнити.
Визнати недійсним договір фінансового лізингу від 02.01.2016 року № 002130, укладений між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто».
Заочне рішення може бути переглянуте Охтирським міськрайонним судом Сумської області за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання відповідачем копії цього рішення
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, мають право на оскарження рішення суду після отримання ними повного тексту цього рішення.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_3

Повний текст рішення суду виготовлений 11.03.2016 року