Номер провадження: 22-ц/785/7401/16
Головуючий у першій інстанції Панчук А. І.
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Роздільнянського міжрайонного відділу ДВС головного управління юстиції в Одеській області, зацікавлена особа: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про зняття тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016р.ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом до Роздільнянського міжрайонного відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції в Одеській області (далі - ВДВС) у якому просив суд скасувати тимчасове обмеження стосовно нього у праві виїзду за межі України на підставі ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області 21.03.2016р. по справі №51/594/16-ц.

Зазначав, що відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.03.2004р. з нього на користь ОСОБА_3, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини усіх його доходів, починаючи з 20.02.2004р. і до 14.11.2015р., а після - у розмірі 1/4 частини на утримання сина.

Рішення суду звернуто до виконання та видано виконавчий лист №2-389/2004.

Ухвалою цього ж суду від 21.03.2016р. постановлено обмежити його у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості у сумі 71 117,53, грн. станом на 14.03.2016р. по виконавчому листу №2-389/04, виданого 29.03.2004р.

Заборгованість по аліментам ним не погашена.

На даний час між ним (первісним боржником) та ОСОБА_4 (новим боржником) та ОСОБА_3, (кредитором), 05.08.2016р. на підставі ст. ст. 520-523 ЦК України укладено договір про переведення боргу, за умовами якого: він - ОСОБА_2, первісний боржник, переводить до нового боржника - ОСОБА_4 боргове зобов'язання у розмірі 71 117 грн., а новий боржник погоджується виконати грошове зобов'язання, яке виникло на підставі розрахунку заборгованості державним виконавцем по аліментам в строк 7 місяців, перша виплата буде здійснена до 01.10.2016р, тощо.

На даний час він працює у ТОВ «Галіон Форвардин» водієм та іноді виїзджає за кордон, тому для того щоб заробляти гроші необхідно зняти це обмеження

Посилаючись на ці обставини, позивач з підстав, передбачених ст. ст. 520-523 ЦК України, просив про задоволення його вимог.

Представник ДВС в Роздільнянському районі Одеської області надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також просив суд постановити рішення на свій розсуд.

ОСОБА_3 питання вирішення спору залишила на розсуд суду, а ОСОБА_4 - в судове засідання не з'явився.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.09.2016р.у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог, посилаючись на те, що з метою погашення заборгованості він має намір працевлаштуватися дальнобійником у Європі, однак із зазначеної заборони він не може цього зробити, що 10.09.2016р. повністю погасив заборгованість та передав ОСОБА_3 всю суму заборгованості по аліментам в розмірі 73 100 грн. про що вона склала для нього письмову розписку, вважає рішення суду безпідставним.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 29.03.2004р. Роздільнянським районним судом було видано виконавчий лист № 2-389/2004 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/3 частини усіх його доходів, починаючи з 20.02.2004р. і до 14.11.2015р., а після - у розмірі 1/3 частини на утримання сина.

Станом на 08.09.2016р. заборгованість по аліментам становить 73 063,95 грн., заборгованість не погашена.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що існує величезна заборгованість позивача по аліментам, зусиль для погашення заборгованості боржник не приймає, права дітей систематично порушуються. Особа, яка по договору взяла на себе відповідні зобов'язання в суд не з'явилась, пояснень не дала, доказів того, що вона платоспроможна не надала. Суд зазначив, що відсутні боргові зобов'язання, тобто посилання на ст. 520 ЦК України не коректні. Норми СК України, а саме ст. ст.188 ,190, містять перелік випадків звільнення батьків від сплати аліментів.

Суд зазначив, що в разі задоволення вимог, будуть порушені права дітей, діти будуть позбавлені матеріальної допомоги, а боржника безпідставно звільнено від боргових зобов'язань. Крім цього, суд зазначив, що відсутній спір про право та що за час розгляду справи по суті, боржник не погасив заборгованість, навіть не сплатив 1 грн. Вказане свідчить, що боржник бажає таким чином уникнути від виконання зобов'язань за рішенням суду і не бажає гасити заборгованість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно до ст. 180 СК Украъни батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За правилами ст. 181 СК України способами виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліментів) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, з якою Україна не має договору про надання правової допомоги, аліменти стягуються в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, тощо.

За загальними правилами сімейного та цивільного законодавства України обов'язок батьків по утримуванню своїх малолітніх та неповнолітніх дітей нерозривно пов'язане з особою кредитора, такий обов'язок має бути виконаний ними особисто і цей обов'язок не може бути переведено до іншої особи, у тому числі і за договором про переведення боргу від 05.08.2016р., ст. ст. 528, 608 ЦК України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Примусове виконання рішень в Україні покладено на державну виконавчу службу, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 3 п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до норм ЦПК України та Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» (ст. 6 вказаного Закону) одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене у частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Положенням ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» визначено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно з п. 11.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. за №512/5 у разі виконання боржником відповідних зобов'язань, у тому числі зі сплати аліментів, а також у зв'язку із закінченням виконавчого провадження державний виконавець виносить відповідну постанову, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації Державної прикордонної служби України для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

Крім того, п. 8. ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі виконання боржником зобов'язань, покладених на нього рішенням, та у зв'язку із закінченням виконавчого провадження, державний виконавець виносить відповідну постанову про закінчення виконавчого провадження, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю.

З огляду на викладене зняття обмеження у виїзді за межі України судом, не передбачено законом та виходить за межі компетенції суду, а тому висновок суду про звернення заявника до суду у непередбачений законом спосіб, повністю відповідає чинному законодавству.

Крім того як видно з листа Роздільнянського міжрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області від 30.08.2016р. №3008.16 станом на 22.08.2016р. виконавче провадження закінчено згідно п.10 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та за вих. 9749 надіслано до Малиновського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, на території якого знаходиться ТОВ «Галіон Форвардин», де позивач працює.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними і необґрунтованими.

Отже, враховуючи вищенаведене та беручи до уваги ту обставину, що виконавче провадження не закінчено, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні належні правові підстави для задоволення даної заяви. Відтак оскаржуване рішення постановлено судом з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права та неповного з'ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення справи є безпідставними та не обґрунтованими.

Рішення суду є правильним, воно ухвалено у відповідності до положень ст. ст. 212-215 ЦПК України і підстав для його скасування, як про це йдеться мова у апеляційній скарзі, немає.

Відповідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції обставини справи досліджено повно, а зібраним доказам дана вірна оцінка.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Ф.Парапан

В.О.Панасенков

М.М.Драгомерецький