Справа № 165/990/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ушаков М.М.
Провадження № 22-ц/773/1680/16 Категорія: 59 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л. Я.,

суддів - Подолюка В. А., Киці С. І.,

секретар с/з - Черняк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «Макфест» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном шляхом звільнення безпідставно займаного нежитлового приміщення, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 05 вересня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

23 травня 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Макфест» (скорочено - ТзОВ «Макфест») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном шляхом звільнення безпідставно займаного нежитлового приміщення.

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 05 вересня 2016 року в даній справі заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Постановлено з метою забезпечення позову ТзОВ «Макфест» заборонити відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_4 і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізувати право володіння майном (приміщення ресторану «Ліра», що знаходиться за адресою: проспект Перемоги, 16а в місті Нововолинську Волинської області), а саме: щодо входження, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків; користування майном, а саме: щодо вільного доступу до нього; розпорядження майном, а саме: щодо здавання в оренду та/або організації його продажу.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції про забезпечення позову, відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування доводів скарги відповідач зазначив, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову стосується не тільки відповідачів, а і інших осіб, які не беруть участь у справі, а також послався на наявність на розгляді в суді його позову про визнання договору купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення недійсним та фактичну відсутність перешкод в доступі позивача до майна.

В судове засідання представник позивача та відповідачі не з'явились, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового засідання, а тому апеляційний суд вважає за можливе проводити розгляд за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з постановленням ухвали про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову з наступних підстав.

Задовольняючи заяву позивача ТзОВ «Макфест» про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробить неможливим виконання рішення суду в даній справі.

У відповідності до частин 1, 2 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частина 3 статті 151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В своїй позовній заяві ТзОВ «Макфест» просило суд усунути перешкоди у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом звільнення безпідставно займаного нежитлового приміщення, а у своїй заяві про забезпечення позову товариство просило суд забезпечити даний позов шляхом заборони відповідачам і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізувати право володіння майном, а саме: щодо входження, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків; користування майном, а саме: щодо вільного доступу до нього; розпорядження майном, а саме: щодо здавання в оренду та/або організації його продажу.

Відповідно до частини 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На думку колегії суддів види забезпечення позову ТзОВ «Макфест», які визначені судом першої інстанції, не є співмірними із заявленими позовними вимоги з огляду на наступне.

ТзОВ «Макфест» звернулося в суд із позовною заявою про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження нерухомим майном шляхом звільнення відповідачами займаного нежитлового приміщення.

При цьому, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову, місцевий суд застосував такі види забезпечення позову, які не є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а саме: суд заборонив відповідачам і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізувати право володіння нерухомим майном, а саме: щодо входження та встановлення охоронної сигналізації, заміни замків; користування майном, а саме: щодо вільного доступу до нього; розпорядження майном, а саме: щодо здавання в оренду та/або організації його продажу. Такі позовні вимоги ТзОВ «Макфест» не заявлялися.

За таких обставин у суду першої інстанції не було підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в зазначений вище спосіб, а тому із-за порушення судом першої інстанції норм процесуального права ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням ухвали про відмову в задоволенні заяви ТзОВ «Макфест» про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 303, 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 05 вересня 2016 року скасувати і постановити ухвалу з цього питання.

В задоволенні заяви позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Макфест» про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3, ОСОБА_4 і будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, які перешкоджають власнику реалізувати право володіння майном (приміщення ресторану "Ліра", що знаходиться за адресою: пр-т. Перемоги, 16а в місті Нововолинську Волинської області), а саме: щодо входження, встановлення охоронної сигналізації, заміни замків; користування майном, а саме: щодо вільного доступу до нього; розпорядження майном, а саме: щодо здавання в оренду та/або організації продажу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді