______________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-5967/11
Провадження № 2-р/520/72/16
УХВАЛА

про відмову у розясненні рішення суду

05.12.2016 року

Київський районний суд м.Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про розяснення рішення суду по цивільній справі № 2-5967/11 за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності,

ВСТАНВИВ:

03.11.2016 року головний державний виконавець Балалайкіна К.В. звернулась до суду з даною заявою, в якій просить суд розяснити подальше виконання рішення суду від 03.08.2015 року, на підставі, якого було видано виконавчий лист № 2-5967/11 від 25.12.2015 року про витребування у громадянина ОСОБА_2 на користь Фонду державного майна України 8/10000 частин будівель санаторію імені Горького, що знаходиться в м. Одесі по вулиці Фонтанська дорога 165, та передати зазначене майно Фонду державного майна України.

В своїй заяві посилається на те, що на примусовому виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавчий лист № 2-5967/11, який видав Київський районний суд м. Одеси 25.12.2015 року про витребування у громадянина ОСОБА_2 на користь Фонду державного майна України 8/10000 частин будівель санаторію імені Горького, що знаходиться в м. Одесі по вулиці Фонтанська дорога 165, та передати зазначене майно Фонду державного майна України.

Однак, державний виконавець стверджує, що в результаті вивчення резолютивної частини рішення суду було встановлено, що у боржника необхідно витребувати 8/10000 частин будівель санаторію імені Горького, що знаходиться в м. Одесі по вулиці Фонтанська дорога 165, але не зрозуміло, які саме споруди.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з вказаною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

Заявник головний державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області - ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримала та просила розяснити подальше виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2015 року.

Інші сторони по справі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ЦПК України заява про розяснення рішення суду розглядається протягом десяти днів. Неявка осіб, які брали участь у справі, і (або) державного виконавця не перешкоджає розгляду питання про розяснення рішення суду.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-5967/11 за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.08.2015 року позов заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України було задоволено частково.

Вилучено у громадянина ОСОБА_2 на користь Фонду державного майна України 8/10000 частин будівель санаторію імені Горького, що знаходиться в м.Одесі по вулиці Фонтанська дорога 165 та передати зазначене майно Фонду державного майна України. В решті позов залишено без задоволення.

Вказане рішення в законному порядку оскаржене не було, а від так набрало законної сили, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України

Одними з властивостей судового рішення, що вступило в законну силу є: можливість примусового виконання судового рішення мимо волі зобов'язаної особи та обов'язковість, яка полягає в тому, що судове рішення, що вступило в законну силу, стає обов'язковим для всіх органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб і громадян і підлягають виконанню на всій території України. Рішення, що вступило в законну силу, є обов'язковим і підлягає точному виконанню. Усі державні органи, посадові особи й окремі громадяни, зобов'язані сприяти виконанню рішення суду, виконуючи вимоги державного виконавця.

25.12.2015 року Київський районним суд м. Одеси видав виконавчий лист № 2-5967/11 про витребування у громадянина ОСОБА_2 користь Фонду державного майна України 8/10000 частин будівель санаторію імені Горького, що знаходиться в м. Одесі по вулиці Фонтанська дорога, 165 та передати зазначене майно Фонду державного майна України.

30.12.2015 року постановою головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20,25 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом.

Копії зазначеної постанови із супровідними листами в порядку, встановленому ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», направлено сторонам. Боржнику надано 7-денний строк для добровільного виконання рішення суду.

Слід зазначити, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23.03.2016 року було задоволено заяву Київського ВДВС Одеського міського управління юстиції, вказано, що заочне рішення Київського районного суду № 2-5967/11 від 03.08.2015 року підлягає розясненню шляхом вилучення у ОСОБА_2 8/10000 частин будівель санаторію імені Горького, що знаходиться в м. Одеса, вул. Фонтанська дорога (кол. вул.. Перекопської дивізії), буд. 165, що в цілому складаються з їдальні, позначеної в схематичному плані літерами А,Т; лікувального корпусу літ. Б, В, Г, Ч; житлового корпусу літ. Д.,З, О, П; кювету літ. Е; насосних літ. Е1, Е 2, Ш; клубу літ. М; житлового літ. Х, Ц, И; аптеки літ. К, літнього будиночку літ. У, Л; адміністративного корпусу літ. М; Грязелікарні літ. Н, житлового корпусу літ. Р,С, Ф; котельної -літ. Щ, Ю; гаражу Є,Ъ,Ь; підсобного літ. Я, Э5спуску в сховище - літ. Ь1; складу літ. Ъ1, Э1; акумуляторної літ. Я2; туалету літ. Я1; складу Э2,Э3; трансформаторної літ. Э4, Ц3; житлового літ. У1, У2, У3,У4, У5; житлового літ. Ц1, Ц2; трансформатору ІV; свердловини І; танцмайданчику ІІ; резервуару ІІІ; загальною площею 14449,0 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 117698 кв.м., без виділу їх в натурі.

Однак, рішення суду до теперішнього часу не виконано у звязку з тим, що державному виконавцю не зрозуміло, які саме споруди санаторію імені Горького необхідно витребувати у боржника.

В листі від 18.04.2016 року КП «БТІ» ОМР зазначає, що повідомити технічну характеристику та визначити, з яких саме будівель складаються частини належних власникам (станом на 31.12.2012 року), у вищевказаних право встановлювальних документах, неможливо, так як в інвентаризаційній справі по Фонтанській дорозі № 165, така інформація відсутня.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа є незрозумілим, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення змісту цього документа. Суд або орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, зобов'язаний розглянути заяву державного виконавця у десятиденний строк з дня її надходження і у разі необхідності дати відповідне роз'яснення рішення чи змісту документа, не змінюючи їх редакції.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому змісту. Подання заяви про розяснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане, або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути предявлене до примусового виконання.

У відповідності до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Підставою для застосування правил даної статті є обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в цивільній справі - ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Згідно розяснення, що міститься у п.21 постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», вбачається, що якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Вирішуючи вказане питання, суд зазначає, що справа розглядалась в заочному провадженні на підставі доводів позивача та наданих ним доказів.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі по справі належних в розумінні ст. 57, 58 ЦПК України доказів які б дати можливість для чіткого розяснення рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 серпня 2015 року, суду не надали, та більш того, в теперішнє судове засідання не зявились, будь-яких письмових пояснень також не надали, що вказує на їх незацікавленість до ходу розгляду даної справи.

З урахуванням вказаного суд вважає, що підстави, передбачені ст. 221 ЦПК України для розяснення рішення відсутні, а рішення викладено чітко і зрозуміло, без описок та помилок, подвійного тлумачення не допускає, за таких обставин суд не вбачає обставин, які підлягають роз'ясненню.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що фактично рішення Київського районного суду м.Одеси від 03.08.2015 року не виконано і не втратило своєї законної сили

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01 липня 2004 року державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до п.10 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Керуючись ст.221 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області про розяснення рішення суду по цивільній справі № 2-5967/11 за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.