У х в а л а

09 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Гулька Б.І., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, про визнання майна особистою власністю, припинення права власності, зобов'язання скасувати запис про право власності, поділ спільного майна подружжя та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання боргу спільним майном подружжя, виключення майна із спільного майна подружжя, визнання права власності, стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 29 листопада 1985 року до 2 грудня 2010 року. В період шлюбу вони придбали спільно нерухоме майно та автомобілі. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила в порядку поділу спільного сумісного майна визнати її право власності на 4-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, на 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 та нежитлові приміщення підвалу №№ 14-18, площею 147,1 кв. м за адресою цього будинку; нежитлові приміщення першого поверху по АДРЕСА_3, у будинку літер «6-7», загальною площею 90,2 кв. м, земельну ділянку АДРЕСА_4, автомобіль «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, всього на загальну суму 2 955 373 грн 30 коп.; визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку поділу майна подружжя: нежитлові будівлі літери «А-1», «Б-2» по АДРЕСА_5, загальною вартістю 1 942 270 грн, автомобіль «Mercedes-Benz 308», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вартістю 48 547 грн та недобудований житловий будинок площею 200 кв. м з басейном та двома гаражами на земельній ділянці АДРЕСА_6 вартістю 936 657 грн, всього на 2 927 501 грн 80 коп.; та з урахуванням різниці вартості майна, що кожному виділяється залишити у спільній власності: автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний номерний номер НОМЕР_3, вартістю 182 845 грн 60 коп. з визначенням частки позивача - 42/100, а відповідача - 58/100.

У червні 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_8 про поділ їх спільного сумісного майна та визнання їх спільним боргом на підставі його розписки за договором позики від 21 червня 2011 року з ОСОБА_6 на 2 697 194 грн 89 коп., за яким в порядку погашення заборгованості виділити нежитлові приміщення по АДРЕСА_3, земельні ділянки АДРЕСА_4, АДРЕСА_6, три вищевказаних ОСОБА_8 автомобілі та стягнути з неї на його користь 105 894 грн грошової компенсації.

З урахуванням уточнення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 просив виділити йому у користування земельну ділянку АДРЕСА_4, автомобіль «Volkswagen Toureg», визнати його право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, всього на 768 284 грн 65 коп.; ОСОБА_4 виділити 33/100 частини косметичного кабінету по АДРЕСА_2, визнати її право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 та припинити це право власності, зобов'язавши реєстраційну службу Харківського МУЮ скасувати реєстрацію на ОСОБА_8 на Ѕ частини, що йому передається, визнати її право власності на автомобіль ««Mitsubishi Pajero», стягнути з нього на її користь 11 122 грн 35 коп., вартості автомобіля «Mercedes-Benz 308», який ним відчужено, а всього на 959 667 грн 95 коп., стягнувши 95 691 грн 65 коп. грошову компенсацію різниці вартості майна, що підлягає поділу та визнати його особисте право власності, як набуте за його кошти, на нежитлові будівлі по АДРЕСА_5; нежитлові приміщення по АДРЕСА_3, 67/100 частини нежитлових приміщень, що прибудовані та підвалу до колишньої квартири АДРЕСА_2, а всього на 3 974 780 грн.

У червні 2012 року третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_6 звернувся до ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на предмети їх спору про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обґрунтування заявлених ним позовних вимог посилався на те, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15 грудня 2011 року за його позовом до ОСОБА_9, третя особа - ОСОБА_8, за договором позики стягнуто 2 373 570 грн еквівалентних за курсом НБУ на 21 червня 2010 року 300 тис. доларів США, які у нього позичав ОСОБА_5 на придбання та реконструкцію нежитлових забудов, та нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 по АДРЕСА_5, діючи в інтересах сім'ї, але запозичені кошти не повернув. ОСОБА_6 просив визнати заборговані кошти спільним боргом подружжя ОСОБА_4, виключити вказані нежитлові приміщення та будівлі на 2 605 740 грн із спірного майна подружжя, визнати його право власності на це нерухоме майно, звільнити це майно з-під арешту, накладеного в порядку забезпечення позову та стягнути солідарно з відповідачів 93 274 грн в порядку виконання рішення суду від 15 грудня 2011 року.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року позов ОСОБА_8 та зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

В порядку поділу їх спільного сумісного майна визнано право власності ОСОБА_8 на: Ѕ частини нежитлових приміщень № 14-18 підвалу, загальною площею 147,1 кв. м, будинку літер «А-5» по АДРЕСА_2, Ѕ частини нежитлових приміщень першого поверху № 31-1-31-11, 31-13 будівлі літер «А-6,7» площею 90,2 кв. м по АДРЕСА_3; Ѕ частини нежитлових приміщень будівель «А-1», «Б-1», площею 128,3 кв. м по АДРЕСА_5; Ѕ частини земельної ділянки АДРЕСА_4 на території Лизогубівської сільської ради Харківської області; автомобіль «Mitsubishi Pajero», державний реєстраційний номер НОМЕР_3, 2007 року випуску.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 компенсацію різниці вартості автомобілів у розмірі 119 699 грн 56 коп.

Визнано право власності ОСОБА_5 в порядку поділу спільного сумісного майна на: Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 105,4 кв. м; Ѕ частини квартири АДРЕСА_2, загальною площею 51,2 кв. м; автомобіль «Volkswagen Toureg», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, 2008 року випуску.

В іншій частині вимог за первісним та зустрічним позовами відмовлено.

У задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_6 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року змінено.

В порядку виділу їх спільного сумісного майна визнано право власності ОСОБА_4 на: квартиру АДРЕСА_1, вартістю 760 тис. грн; нежитлові приміщення колишньої квартири АДРЕСА_2, загальною площею 153,3 кв. м ( приміщення 18-1-Н8-13), приміщення підвалу № 14-18, площею 147,1 кв. м будинку літер «А-5», загальною вартістю 1 049 170 грн; незавершений будівництвом будинок на земельній ділянці АДРЕСА_6 на території Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, вартістю 1 021 000 грн та земельну ділянку АДРЕСА_4, вартістю 8 тис. грн, всього на 2 846 170 грн.

Припинено право власності ОСОБА_5 на нежитлові приміщення підвалу № 14-18, загальною площею 147,1 кв. м будівлі літер «А-5» по АДРЕСА_2, зареєстрованого КП «Харківське міське БТІ» 4 листопада 2003 року, реєстраційний номер 1421975 та на земельну ділянку АДРЕСА_4 на території Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області.

Визнано право власності ОСОБА_5 на: нежитлові приміщення першого поверху житлового будинку літер «А-6,7» по АДРЕСА_3 за № 31-1--31-11, 31-13, вартістю 769 040 грн; нежитлові будівлі АДРЕСА_5, літери «А-1», площею 233,9 кв. м, вартістю 435 900 грн, «Б-2» загальною площею 894,4 кв. м, вартістю 1 508 370 грн. Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_8. на вказані об'єкти нерухомого майна.

Зменшено суму грошової компенсації, яка стягнута з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 вартості автомобілів з 119 699 грн 56 коп. до 21 728 грн 65 коп. її частки вартості автомобіля «Mercedes-Benz 308», що відчужений ОСОБА_5

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення, посилаючись на порушення норм процесуального права, його позов залишити без розгляду, в частині вирішення вимог за первинним та зустрічним позовами ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_5 задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, що порушення судом норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про поділ спільного майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, про визнання майна особистою власністю, припинення права власності, зобов'язання скасувати запис про право власності, поділ спільного майна подружжя та за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання боргу спільним майном подружжя, виключення майна із спільного майна подружжя, визнання права власності, стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 29 липня 2015 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель

Б.І. Гулько

С.П. Штелик